MOUNT(8)

NAMN
mount - montera ett filsystem

SYNOPSIS

mount [-h|-V]

mount [-l] [-t fstype]

mount -a [-F] [-fnrsvw] [-t fstype] [-O optlist]

mount [-fnrsvw] [-o options] enhet|monteringspunkt

mount [-fnrsvw] [-o options] [-t fstype] device mountpoint

mount --bind|--rbind|--move olddir newdir

mount --make-[r]{shared|slave|private|unbindable} mountpoint

BESKRIVNING

Alla filer som är tillgängliga i ett Unix-system är ordnade i ett stort träd, filhierarkin, med rötterna i /. Dessa filer kan vara utspridda på flera enheter. Kommandot mount används för att koppla filsystemet på en enhet till det stora filträdet. Omvänt kommer kommandot umount(8) att koppla loss det igen. Filsystemet används för att styra hur data lagras på enheten eller tillhandahålls på ett virtuellt sätt av nätverkstjänster eller andra tjänster.

Standardformen av kommandot mount är:

    mount -t typ enhet dir

Detta talar om för kärnan att koppla filsystemet som finns på enhet (som är av typen typ) till katalogen dir. Flaggan -t typ är valfri. Kommandot mount kan vanligtvis upptäcka ett filsystem. Som standard krävs root-behörighet för att montera ett filsystem. Se avsnittet "Mounts för icke-superanvändare" nedan för mer information. Det tidigare innehållet (om det finns något) och ägare och läge för dir blir osynliga, och så länge detta filsystem är monterat hänvisar sökvägen dir till roten av filsystemet på enhet.

Om endast katalogen eller enheten anges, t.ex:

    mount /dir

letar mount efter en monteringspunkt (och om den inte hittas efter en enhet) i filen /etc/fstab. Det är möjligt att använda flaggorna --target eller --source för att undvika tvetydig tolkning av det angivna argumentet. Ett exempel:

    mount --mål /mountpoint

Samma filsystem kan monteras mer än en gång, och i vissa fall (t.ex. nätverksfilsystem) kan samma filsystem monteras på samma monteringspunkt flera gånger. Kommandot mount implementerar inte någon policy för att kontrollera detta beteende. Alla beteenden styrs av kärnan och är vanligtvis specifika för filsystemets drivrutin. Undantaget är --all, i det här fallet ignoreras redan monterade filsystem (se --all nedan för mer information).

  Listning av fästena

Listningsläget bibehålls endast för bakåtkompatibilitet.

För mer robusta och anpassningsbara utdata använder du findmnt(8), särskilt i dina skript. Observera att kontrolltecken i namnet på monteringspunkten ersätts med '?'.

Följande kommando listar alla monterade filsystem (av typen typ):

    mount [-l] [-t typ]

Flaggan -l lägger till etiketter till denna lista. Se nedan.

  Anger enhet och filsystem

De flesta enheter anges med ett filnamn (för en blockspecifik enhet), t.ex. /dev/sda1, men det finns andra möjligheter. I fallet med en NFS-montering kan enhet till exempel se ut som knuth.cwi.nl:/dir.

Enhetsnamnen på diskpartitioner är instabila; omkonfigurering av maskinvara och tillägg eller borttagning av en enhet kan orsaka ändringar i namnen. Detta är anledningen till att det är starkt rekommenderat att använda filsystem- eller partitionsidentifierare som UUID eller LABEL. Identifierare (taggar) som stöds för närvarande:

LABEL=etikett
    Mänskligt läsbar filsystemidentifierare. Se även -L.

UUID=uuid
    Filsystemets universellt unika identifierare. Formatet för UUID är vanligtvis en serie hexadecimala siffror åtskilda av bindestreck. Se även -U.

    Observera att mount använder UUID:er som strängar. UUID:er från kommandoraden eller från fstab(5) konverteras inte till intern binär representation. Strängrepresentationen av UUID bör baseras på gemena tecken.

PARTLABEL=etikett
    Partitionens identifierare som är läsbar för människor. Denna identifierare är oberoende av filsystemet och ändras inte av mkfs- eller mkswap-operationer. Den stöds till exempel för GUID-partitionstabeller (GPT).

PARTUUID=uuid
    Partitionens universellt unika identifierare. Denna identifierare är oberoende av filsystemet och ändras inte av mkfs- eller mkswap-operationer. Det stöds till exempel för GUID-partitionstabeller (GPT).

ID=id
    ID för hårdvarublockenhet som genereras av udevd. Denna identifierare är vanligtvis baserad på WWN (unik lagringsidentifierare) och tilldelas av hårdvarutillverkaren. Se ls /dev/disk/by-id för mer information, den här katalogen och att udevd körs krävs. Den här identifieraren rekommenderas inte för allmän användning eftersom identifieraren inte är strikt definierad och den beror på udev, udev-regler och maskinvara.

Kommandot lsblk --fs ger en översikt över filsystem, LABELs och UUIDs på tillgängliga blockenheter. Kommandot blkid -p <device> ger information om ett filsystem på den angivna enheten.

Glöm inte att det inte finns någon garanti för att UUID:er och etiketter verkligen är unika, särskilt om du flyttar, delar eller kopierar enheten. Använd lsblk -o +UUID,PARTUUID för att kontrollera att UUID:erna verkligen är unika i ditt system.

Den rekommenderade installationen är att använda taggar (t.ex. UUID=uuid) i stället för /dev/disk/by-{label,uuid,id,partuuid,partlabel} udev-symlänkar i filen /etc/fstab. Taggar är mer läsbara, robusta och portabla. Kommandot mount(8) använder internt udev-symlänkar, så användningen av symlinks i /etc/fstab har ingen fördel jämfört med taggar. För mer information se libblkid(3).

Filsystemet proc är inte associerat med någon speciell enhet, och när det monteras kan ett godtyckligt nyckelord - till exempel proc - användas i stället för en enhetsspecifikation. (Det vanliga valet none är mindre lyckosamt: felmeddelandet "none already mounted" från mount kan vara förvirrande)

  Filerna /etc/fstab, /etc/mtab och /proc/mounts

Filen /etc/fstab (se fstab(5)) kan innehålla rader som beskriver vilka enheter som vanligtvis monteras var, med vilka flaggor. Standardplatsen för filen fstab(5) kan åsidosättas med kommandoradsflaggan --fstab sökväg (se nedan för mer information).

Kommandot

    mount -a [-t typ] [-O optlist]

(anges vanligen i ett bootskript) gör att alla filsystem som nämns i fstab (av rätt typ och/eller med eller utan rätta flaggor) monteras på angivet sätt, utom de vars rad innehåller nyckelordet noauto. Om du lägger till flaggan -F blir mount fork, så att filsystemen monteras parallellt.

När du monterar ett filsystem som nämns i fstab eller mtab räcker det med att ange endast enheten eller monteringspunkten på kommandoraden.

Programmen mount och umount(8) upprätthöll traditionellt en lista över aktuella monterade filsystem i filen /etc/mtab. Stödet för vanlig klassisk /etc/mtab är helt inaktiverat vid kompileringstillfället som standard, eftersom det på nuvarande Linux-system är bättre att göra /etc/mtab till en symlänk till /proc/mounts istället. Den vanliga mtab-filen i userspace kan inte på ett tillförlitligt sätt arbeta med namnrymder, containrar och andra avancerade Linux-funktioner. Om det vanliga mtab-stödet är aktiverat är det möjligt att använda både filen och symlänken.

Om inga argument ges till mount skrivs listan över monterade filsystem ut.

Om du vill åsidosätta monteringsflaggorna från /etc/fstab måste du använda flaggan -o:

    mount enhet|dir -o options

och då kommer monteringsflaggor från kommandoraden att läggas till i listan över flaggor från /etc/fstab. Detta standardbeteende kan ändras med hjälp av kommandoradsflaggan --options-mode. Det vanliga beteendet är att den sista flaggan vinner om det finns motstridiga flaggor.

Programmet mount läser inte filen /etc/fstab om både enhet (eller LABEL, UUID, ID, PARTUUID eller PARTLABEL) och dir anges. Till exempel, för att montera enhet foo på /dir:

    montera /dev/foo /dir

Detta standardbeteende kan ändras genom att använda kommandoradsflaggan --options-source-force för att alltid läsa konfigurationen från fstab. För användare som inte är root läser mount alltid konfigurationen från fstab.

  Monteringar för icke-superanvändare

Normalt är det bara superanvändaren som kan montera filsystem. Men när fstab innehåller flaggan user på en rad kan vem som helst montera motsvarande filsystem.

Således, givet en rad

    /dev/cdrom /cd iso9660 ro,user,noauto,unhide

alla användare kan montera filsystemet iso9660 som finns på en insatt CDROM med kommandot:

    montera /cd

Observera att mount är mycket strikt när det gäller icke-root-användare och att alla sökvägar som anges på kommandoraden verifieras innan fstab analyseras eller ett hjälpprogram körs. Det rekommenderas starkt att använda en giltig monteringspunkt för att ange filsystem, annars kan mount misslyckas. Det är t.ex. en dålig idé att använda NFS- eller CIFS-källa på kommandoraden.

Sedan util-linux 2.35 avslutas inte mount när användarrättigheterna är otillräckliga enligt libmounts interna säkerhetsregler. Istället släpper den suid-behörigheterna och fortsätter som vanlig användare utan root-behörighet. Detta beteende stöder användningsfall där root-behörigheter inte är nödvändiga (t.ex. fuse-filsystem, användarnamnområden etc.).

För mer information, se fstab(5). Endast den användare som har monterat ett filsystem kan avmontera det igen. Om vilken användare som helst ska kunna avmontera det, använd users istället för user på raden fstab. Flaggan owner liknar flaggan user, med den begränsningen att användaren måste vara ägare till den speciella filen. Detta kan vara användbart t.ex. för /dev/fd om ett inloggningsskript gör konsolanvändaren till ägare av den här enheten. Flaggan group är liknande, med begränsningen att användaren måste vara medlem i gruppen för specialfilen.

Monteringsflaggan user accepteras om inget användarnamn har angetts. Om flaggan används i formatet user=someone ignoreras det i tysthet och är endast synligt för externa monteringshjälpare (/sbin/mount.<type>) för kompatibilitet med vissa nätverksfilsystem.

    Warning

    When using the legacy mount(2) syscall (on older kernels without the new mount API), the mount target path is resolved by the kernel at syscall time. This means there is an inherent time-of-check-to-time-of-use (TOCTOU) window between the permission verification and the actual mount operation. If an ancestor directory of the mount target is writable by the unprivileged user, a path component could be swapped to redirect the mount to an unintended location. The new mount API (available since Linux 5.2) eliminates this issue by using file-descriptor-based target resolution. Administrators should ensure that mount target paths for user mounts do not traverse directories writable by unprivileged users.

For mount source paths, mount(8) only canonicalizes (resolves symlinks) paths starting with /dev/ for unprivileged users and verifies the result stays within /dev/. Source paths outside /dev/ (e.g. disk images in user-writable directories) are kept as-is from fstab.

Filesystem type auto-detection for unprivileged users relies exclusively on udev metadata rather than direct device probing; this means file images that are not registered with udev require an explicit filesystem type in fstab.

  Bind montering operation

Omlokalisera en del av filhierarkin till en annan plats. Samtalet är:

    mount --bind olddir newdir

eller genom att använda denna fstab-post:

    /olddir /newdir none bind

Efter detta samtal finns samma innehåll tillgängligt på två ställen.

Det är viktigt att förstå att "bind" inte skapar någon andra klassens eller speciell nod i kärnans VFS. "Bind" är bara en annan operation för att koppla ett filsystem. Det finns ingenstans lagrad information om att filsystemet har anslutits genom en "bind"-operation. olddir och newdir är oberoende av varandra och olddir kan avmonteras.

Man kan också återmontera en enskild fil (på en enskild fil). Det är också möjligt att använda en bind mount för att skapa en mountpoint från en vanlig katalog, till exempel:

    mount --bind foo foo

Anropet bind mount kopplar endast (en del av) ett enda filsystem, inte eventuella undermonteringar. Hela filhierarkin inklusive submounts kan kopplas till en andra plats genom att använda:

    mount --rbind olddir newdir

Observera att filsystemets monteringsflaggor som hanteras av kärnan förblir desamma som på den ursprungliga monteringspunkten. Monteringsflaggoren för userspace (t.ex. _netdev) kopieras inte av mount och det är nödvändigt att uttryckligen ange flaggorna på kommandoraden för mount.

Sedan util-linux 2.27 tillåter mount att man ändrar monteringsflaggorna genom att skicka de relevanta flaggor tillsammans med --bind. Till exempel: --bind:

    mount -o bind,ro foo foo

Den här funktionen stöds inte av Linux-kärnan, utan implementeras i användarutrymmet med ett extra systemanrop för återmontering, mount(2). Den här lösningen är inte atomär.

Det alternativa (klassiska) sättet att skapa en skrivskyddad bind mount är att använda remount-operationen, till exempel:

    mount --bind olddir newdir

    mount -o remount,bind,ro olddir newdir

Observera att en skrivskyddad bindning skapar en skrivskyddad monteringspunkt (VFS-post), men det ursprungliga filsystemets superblock kommer fortfarande att vara skrivbart, vilket innebär att olddir kommer att vara skrivbart, men newdir kommer att vara skrivskyddat.

Det går också att ändra VFS-flaggorna nosuid, nodev, noexec, noatime, nodiratime, relatime och nosymfollow via en "remount,bind"-operation. De andra flaggorna (t.ex. filsystemspecifika flaggor) ignoreras i tysthet. Det klassiska systemanropet mount(2) gör det inte möjligt att ändra monteringsflaggor rekursivt (t.ex. med -o rbind,ro). Den rekursiva semantiken är möjlig med ett nytt mount_setattr(2)-systemanrop i kärnan och det stöds sedan libmount från util-linux v2.39 med ett nytt experimentellt "rekursivt" flaggargument (t.ex. -o rbind,ro=recursive). Mer information finns i avsnittet FILSYSTEMSOBEROENDE MONTERINGSFLAGGOR.

Sedan util-linux 2.31 ignorerar mount flaggan bind från /etc/fstab vid en remount-operation (om -o remount anges på kommandoraden). Detta är nödvändigt för att fullt ut kontrollera monteringsflaggor vid återmontering via kommandoraden. I tidigare versioner har bind-flaggan alltid använts och det var omöjligt att omdefiniera monteringsflaggor utan att interagera med bind-semantiken. Detta monterings-beteende påverkar inte situationer när "remount,bind" anges i filen /etc/fstab.

Sedan util-linux 2.39 kan mount använda det nya kernel mount API om det är tillgängligt. Detta nya kärngränssnitt ger ett mer exakt sätt att arbeta med monteringspunktsattribut. Till exempel kommer operationen -o bind,rw att skapa en skrivskyddad nod även om den ursprungliga noden var skrivskyddad. Detta var omöjligt med det gamla klassiska syscallet mount(2), där den skrivskyddade VFS-flaggan ärvdes från den ursprungliga noden.

  Flyttoperationen

Flytta ett monterat träd till en annan plats (atomiskt). Samtalet är:

    mount --move olddir newdir

Detta leder till att innehållet som tidigare fanns under olddir nu finns tillgängligt under newdir. Den fysiska platsen för filerna ändras inte. Observera att olddir måste vara en monteringspunkt.

Observera också att det är ogiltigt och inte stöds att flytta en montering som finns under en delad montering. Använd findmnt -o TARGET,PROPAGATION för att se de aktuella propagationsflaggorna.

  Operationer för delade delträd

Sedan Linux 2.6.15 är det möjligt att markera ett mount och dess submounts som shared, private, slave eller unbindable. En delad montering gör det möjligt att skapa speglar av monteringen så att monteringar och avmonteringar i någon av speglarna sprids till den andra spegeln. En slavmonterad montering får spridning från sin master, men inte tvärtom. En privat montering har inga spridningsmöjligheter. En obindbar montering är en privat montering som inte kan klonas genom en bindningsoperation. Den detaljerade semantiken finns dokumenterad i filen Documentation/filesystems/sharedsubtree.txt i kärnans källträd; se även mount_namespaces(7).

Operationer som stöds är:

    montera --skapa delad monteringspunkt
    mount --make-slave mountpoint
    mount --make-private mountpoint
    mount --make-unbindable mountpoint

Med följande kommandon kan du rekursivt ändra typen för alla monteringar under en viss monteringspunkt.

    mount --make-rshared monteringspunkt
    mount --make-rslave monteringspunkt
    mount --make-rprivate mountpoint
    mount --make-runbindable mountpoint

mount läser inte fstab(5) när en --make-* operation begärs. All nödvändig information måste anges på kommandoraden.

Observera att Linux-kärnan inte tillåter ändring av flera propagationsflaggor med ett enda mount(2)-systemanrop, och flaggorna kan inte blandas med andra monteringsflaggor och operationer.

Sedan util-linux 2.23 kan kommandot mount användas för att göra fler propagationsändringar (topologi) med ett mount(8)-anrop och även göra det tillsammans med andra monteringsoperationer. Propageringsflaggorna appliceras genom ytterligare mount(2)-systemanrop när de föregående monteringsoperationerna lyckades. Observera att det här användningsfallet inte är atomiskt. Det är möjligt att ange spridningsflaggorna i fstab(5) som monteringsflaggor (private, slave, shared, unbindable, rprivate, rslave, rshared, runbindable).

Till exempel:

    mount --make-private --make-unbindable /dev/sda1 /foo

är samma sak som:

    mount /dev/sda1 /foo
    mount --make-private /foo
    mount --make-unbindable /foo

KOMMANDORADSFLAGGOR

Den fullständiga uppsättning monteringsflaggor som används vid ett anrop av mount bestäms genom att först extrahera monteringsflaggor för filsystemet från tabellen fstab, sedan tillämpa eventuella flaggor som anges av argumentet -o och slutligen tillämpa en flagga -r eller -w, om ett sådant finns.

Kommandot mount skickar inte alla kommandoradsflaggor till monteringshjälpprogrammen /sbin/mount.suffix. Gränssnittet mellan mount och monteringshjälpfunktionerna beskrivs nedan i avsnittet EXTERNA HJÄLPFUNKTIONER.

Kommandoradsflaggor som är tillgängliga för kommandot mount är:

-a, --all
    Mount all filesystems (of the given types) mentioned in fstab (except for those whose line contains the noauto keyword). This option was originally designed for use in init scripts. Note that many modern systemd-based distributions do not use mount -a on boot and instead mount filesystems in a more sophisticated way using systemd units.

    The filesystems are mounted following their order in fstab. The mount command compares filesystem source, target (and fs root for bind mount or btrfs) to detect already mounted filesystems. The kernel table with already mounted filesystems is cached during mount --all. This means that all duplicated fstab entries will be mounted.

    Den korrekta funktionen beror på /proc (för att upptäcka redan monterade filsystem) och på /sys (för att utvärdera filsystemtaggar som UUID= eller LABEL=). Vi rekommenderar starkt att du monterar filsystemen /proc och /sys innan mount -a körs, eller behåller /proc och /sys i början av fstab.

    Flaggan --all är också möjligt att använda för återmonteringsoperationer. I det här fallet tillämpas alla filter (-t och -O) på tabellen över redan monterade filsystem.

    Sedan version 2.35 är det möjligt att använda kommandoradsflaggan -o för att ändra monteringsflaggor från fstab (se även --options-mode).

    Note that swap entries in fstab are silently ignored by mount -a. Use swapon -a to enable swap devices and files. See swapon(8).

    Observera att det är en dålig idé att använda mount -a för fstab-kontroll. Den rekommenderade lösningen är findmnt --verify.

--beneath
    Mount the filesystem beneath the top mount of the specified target (mountpoint), allowing the top mount to be unmounted. This option replaces the filesystem at the mountpoint in an atomic manner, ensuring there is no moment when the filesystem is absent.

    For example update from a Btrfs filesystem to an XFS filesystem without ever revealing the underlying mountpoint:

        mount           -t btrfs /dev/sdA /mnt
        mount --beneath -t xfs   /dev/sdB /mnt
        umount /mnt

-B, --bind
    Ommontera en delträd någon annanstans (så att dess innehåll är tillgängligt på båda ställena). Se ovan, under Bind mount operation.

-c, --no-canonicalize
    Kanonisera inte några sökvägar eller taggar under monteringsprocessen. Kommandot mount kanoniserar automatiskt alla sökvägar (från kommandoraden eller fstab). Den här flaggan kan användas tillsammans med flaggan -f för sökvägar som redan har kanoniserats. Den här flaggan är avsett för mount-hjälpfunktioner som anropar mount -i. Det är starkt rekommenderat att inte använda detta kommandoradsflaggor för vanliga monteringsoperationer. Se även monteringsflaggorna för X-mount.nocanonicalize.

    Observera att mount inte skickar denna flagga till hjälpprogrammen /sbin/mount.typ.

--exclusive
    Ensures that the filesystem is mounted as a unique instance and that the filesystem superblock is not reused by the kernel. The filesystem may be reused later if mounted without the option. The option affects only the current mount and is allowed for non-root users as well.

    See also the --onlyonce option. The difference between --onlyonce and --exclusive is that "onlyonce" ensures the same source is not mounted on the same mount point; this means mounting twice on /A is not allowed, but mounting on /A and /B is allowed. The "exclusive" mount ensures the filesystem itself is not reused, regardless of the mount point.

-F, --fork
    (Används tillsammans med -a.) Starta en ny inkarnation av mount för varje enhet. Detta kommer att göra monteringen på olika enheter eller olika NFS-servrar parallellt. Fördelen med detta är att det är snabbare; även NFS-timeouts sker parallellt. En nackdel är att ordningen på mount-operationerna är odefinierad. Därför kan du inte använda den här flaggan om du vill montera både /usr och /usr/spool.

-f, --fake
    Gör att allt görs utom de mount-relaterade systemanropen. Flaggan --fake utformades ursprungligen för att skriva en post till /etc/mtab utan att faktiskt montera.

    /etc/mtab underhålls inte längre i userspace, och från och med version 2.39 kan monteringen vara en komplex kedja av operationer med beroenden mellan syscalls. Flaggan --fake tvingar libmount att hoppa över all förberedelse av monteringskällan, analys av monteringsflaggor och den faktiska monteringsprocessen.

    Skillnaden mellan falsk och icke-falsk exekvering är enorm. Detta är anledningen till att flaggan --fake har minimal betydelse för den aktuella implementeringen av mount(8) och att det mest bibehålls för bakåtkompatibilitet.

-i, --internal-only
    Anropa inte hjälpen /sbin/mount.filsystem även om den finns.

-L, --label etikett
    Montera den partition som har den angivna etikett.

-l, --show-labels
    Lägg till etiketterna i mount-utdata. mount måste ha behörighet att läsa diskenheten (t.ex. vara set-user-ID root) för att detta ska fungera. Man kan ange en sådan etikett för ext2, ext3 eller ext4 med hjälp av verktyget e2label(8), för XFS med xfs_admin(8) eller för reiserfs med reiserfstune(8).

-M, --move
    Flytta ett delträd till någon annan plats. Se ovan, underavsnittet Flyttoperationen.

-m, --mkdir[=läge]
    Gör det möjligt att skapa en målkatalog (mountpoint) om den inte finns ännu. Alias till "-o X-mount.mkdir[=mode]", standardläget är 0755. För mer information se X-mount.mkdir nedan.

--map-groups, --map-users inner:_outer_:_count_
    Lägg till den angivna mappningen för användare/grupper till en X-mount.idmap-mappning. Dessa flaggor kan anges flera gånger för att bygga upp kompletta mappningar för användare och grupper. För mer information se X-mount.idmap nedan.

--map-users /proc/PID/ns/user
    Använd det angivna användarnamnområdet för mappning av användare och grupper i en id-mappad montering. Detta är ett alias för "-o X-mount.idmap=/proc/PID/ns/user" och kan inte användas två gånger eller tillsammans med flaggformatet inner:_outer_:_count_ ovan. För mer information se X-mount.idmap nedan.

-n, --no-mtab
    Montera utan att skriva i /etc/mtab. Detta är nödvändigt t.ex. när /etc finns på ett skrivskyddat filsystem.

-N, --namespace ns
    Perform the mount operation in the mount namespace specified by ns. ns is either the PID of the process running in that namespace or a special file representing that namespace.

    mount växlar till mount-namnrymden när den läser /etc/fstab, skriver /etc/mtab: (eller skriver till _/run/mount) och anropar mount(2), annars körs den i det ursprungliga mount-namnområdet. Detta innebär att målnamnrymden inte behöver innehålla några bibliotek eller andra krav som är nödvändiga för att utföra mount(2)-anropet.

    Se mount_namespaces(7) för mer information.

-O, --test-opts opts
    Begränsa uppsättningen av filsystem som flaggan -a gäller för. I det här avseendet är det som flaggan -t, förutom att -O är värdelöst utan -a. Till exempel kan kommandot

    montera -a -O no_netdev

    monterar alla filsystem utom de som har flaggan netdev angivet i fältet options i filen /etc/fstab.

    Det skiljer sig från -t genom att varje flagga matchas exakt; ett inledande no i början av en flagga upphäver inte resten.

    Flaggorna -t och -O har kumulativ effekt, vilket innebär att kommandot

    mount -a -t ext2 -O _netdev

    monterar alla ext2-filsystem med flaggan _netdev, men inte alla filsystem som antingen är ext2 eller har flaggan _netdev angivet.

-o, --options opts
    Använd de angivna monteringsflaggorna. Argumentet opts är en kommaseparerad lista. Till exempel: opts:

    mount LABEL=mydisk -o noatime,nodev,nosuid

    Note that the order of the options matters, as the last option wins if there are conflicting ones. Also, options on the command line override options from fstab.

    Mer information finns i avsnitten FILESYSTEM-INDEPENDENT MOUNT OPTIONS och FILESYSTEM-SPECIFIC MOUNT OPTIONS.

--onlyonce
    Forces mount command to check if the filesystem is already mounted on specified mountpoint. This behavior is the default for --all; otherwise, it depends on the kernel filesystem driver. Some filesystems may be mounted more than once on the same mount point (e.g. tmpfs). See also --exclusive.

--options-mode läge
    Styr hur flaggor från fstab/mtab ska kombineras med flaggor från kommandoraden. läge kan vara något av ignore, append, prepend eller replace. Exempelvis innebär append att flaggor från fstab läggs till flaggor från kommandoraden. Standardvärdet är prepend - det innebär att flaggor på kommandoraden utvärderas efter flaggor i fstab. Observera att det sista flaggan vinner om det finns motstridiga flaggor.

--options-source source
    Källa för standardflaggor. source är en kommaseparerad lista med fstab, mtab och disable. disable inaktiverar fstab och mtab och aktiverar --options-source-force. Standardvärdet är fstab,mtab.

--options-source-force
    Använd flaggor från fstab/mtab även om både enhet och dir har angetts.

-R, --rbind
    Montera om ett delträd och alla möjliga undermonterade träd någon annanstans (så att innehållet är tillgängligt på båda ställena). Se ovan, underavsnittet Bind mount operation.

-r, --ro, --read-only
    Montera filsystemet skrivskyddat. En synonym är -o ro.

    Observera att beroende på filsystemets typ, tillstånd och kärnans beteende kan systemet fortfarande skriva till enheten. Till exempel kommer ext3 och ext4 att spela upp journalen igen om filsystemet är smutsigt. För att förhindra den här typen av skrivåtkomst kan du montera ett ext3- eller ext4-filsystem med monteringsflaggan ro,noload eller ställa in blockenheten i skrivskyddat läge, se kommandot blockdev(8).

-s
    Tolererar slarviga monteringsflaggor i stället för att misslyckas. Detta ignorerar monteringsflaggor som inte stöds av en filsystemtyp. Inte alla filsystem stöder denna flagga. För närvarande stöds det endast av monteringshjälpen mount.nfs.

--source enhet
    Om endast ett argument för kommandot mount anges kan argumentet tolkas som mål (mountpoint) eller källa (enhet). Med denna flagga kan du uttryckligen definiera att argumentet är mount-källan.

--target katalog
    Om endast ett argument för mount-kommandot anges kan argumentet tolkas som mål (mountpoint) eller källa (device). Med denna flagga kan du uttryckligen definiera att argumentet är mount-målet.

--target-prefix katalog
    Lägg till den angivna katalogen i alla monteringsmål. Den här flaggan kan användas för att följa fstab, men monteringsoperationer görs t.ex. på ett annat ställe:

    mount --all --målprefix /chroot -o X-mount.mkdir

    monterar allt från system fstab till /chroot, alla saknade monteringspunkter skapas (på grund av X-mount.mkdir). Se även --fstab för att använda en alternativ fstab.

-T, --fstab sökväg
    Anger en alternativ fstab-fil. Om sökväg är en katalog sorteras filerna i katalogen enligt strverscmp(3); filer som börjar med "." eller som saknar tillägget .fstab ignoreras. Flaggan kan anges mer än en gång. Den här flaggan är främst avsett för initramfs- eller chroot-skript där ytterligare konfiguration anges utöver standardkonfigurationen för systemet.

    Observera att mount inte skickar flaggan --fstab till hjälpprogrammen /sbin/mount.typ, vilket innebär att de alternativa fstab-filerna kommer att vara osynliga för hjälpprogrammen. Detta är inget problem för normala monteringar, men användarmonteringar (icke-root) kräver alltid fstab för att verifiera användarens rättigheter.

-t, --types fstype
    Argumentet efter -t används för att ange filsystemtypen. Vilka filsystemtyper som för närvarande stöds beror på vilken kärna som körs. Se /proc/filesystems och /lib/modules/$(uname -r)/kernel/fs för en fullständig lista över filsystem. De vanligaste är ext2, ext3, ext4, xfs, btrfs, vfat, sysfs, proc, nfs och cifs.

    Programmen mount och umount(8) stöder subtyper av filsystem. Subtypen definieras av suffixet '.subtype'. Till exempel 'fuse.sshfs'. Vi rekommenderar att du använder subtypsnotation i stället för att lägga till något prefix till mount-källan (till exempel 'sshfs#example.com' är föråldrat).

    If no -t option is given, or if the auto type is specified, mount will try to guess the desired type. The filesystem type is determined using udev metadata first, then by direct device probing via libblkid(3) for root users. If neither method identifies the type, mount will fall back to trying all types listed in /etc/filesystems, or if that file does not exist, /proc/filesystems. Types labeled "nodev" (e.g. devpts, proc and nfs) are skipped. If /etc/filesystems ends in a line with a single *, mount will read /proc/filesystems afterwards. While trying, all filesystem types will be mounted with the mount option silent.

    For unprivileged (non-root) users, direct device probing via libblkid(3) is disabled and filesystem type detection relies exclusively on udev metadata. This means file images that are not registered with udev require an explicit filesystem type in fstab.

    Creating a file /etc/filesystems can be useful to change the probe order (e.g., to try vfat before msdos or ext3 before ext2) or if you use a kernel module autoloader.

    Mer än en typ kan anges i en kommaseparerad lista, både för flaggan -t och i en post i /etc/fstab. Listan med filsystemtyper för flaggan -t kan föregås av no för att ange filsystemtyper som inte ska åtgärdas. Prefixet no har ingen effekt när det anges i en post i /etc/fstab.

    Prefixet no kan vara meningsfullt med flaggan -a. Till exempel kommandot

    mount -a -t nomsdos,smbfs

    monterar alla filsystem utom de av typen msdos och smbfs.

    För de flesta typer behöver mount-programmet bara göra ett enkelt mount(2)-systemanrop, och det krävs ingen detaljerad kunskap om filsystemtypen. För ett fåtal typer (som nfs, nfs4, cifs, smbfs, ncpfs) krävs dock en ad hoc-kod. Filsystemen nfs, nfs4, cifs, smbfs och ncpfs har ett separat monteringsprogram. För att göra det möjligt att behandla alla typer på ett enhetligt sätt kommer mount att köra programmet /sbin/mount.typ (om det finns) när det anropas med typen typ. Eftersom olika versioner av programmet smbmount har olika anropskonventioner kan /sbin/mount.smbfs behöva vara ett skalskript som ställer in det önskade anropet.

-U, --uuid uuid
    Montera den partition som har den angivna uuid.

-v, --verbose
    Aktiverar utförligt läge. Från och med version 2.41, om det nya kernel mount API:et är tillgängligt, skrivs även kernel info-meddelanden ut.

-w, --rw, --read-write
    Montera filsystemet läs/skriv. Read-write är kärnans standard och mount standard är att försöka med read-only om föregående mount(2) syscall med read-write flaggor på skrivskyddade enheter misslyckades.

    En synonym är -o rw.

    Observera att om du anger -w på kommandoraden tvingar du mount att aldrig försöka montera skrivskyddat på skrivskyddade enheter eller redan monterade skrivskyddade filsystem.

-h, --help
    Visa hjälptext och avsluta.

-V, --version
    Visa version och avsluta.

FILSYSTEMSOBEROENDE MONTERINGSFLAGGOR

Vissa av dessa flaggor är bara användbara när de finns i filen /etc/fstab.

Vissa av dessa flaggor kan vara aktiverade eller inaktiverade som standard i systemkärnan. För att kontrollera den aktuella inställningen, se flaggorna i /proc/mounts. Observera att filsystem också har filsystemspecifika standardmonteringsflaggor (se t.ex. tune2fs -l-utdata för extN-filsystem).

  Virtuella filsystem Anmärkningar

Virtual File System (VFS) är det abstrakta lagret i kärnan som tillhandahåller filsystemgränssnittet till program i användarutrymmet. Det tillhandahåller också en abstraktion inom kärnan som gör det möjligt för olika filsystemimplementeringar att samexistera. Vissa av monteringsflaggor gäller endast för detta lager.

Flaggorna nosuid, noexec, nodiratime, relatime, noatime, strictatime och nosymfollow tolkas endast av det virtuella filsystemets kärnlager och tillämpas på monteringspunktsnoden snarare än på själva filsystemet. För att få en fullständig översikt över filsystem och VFS-flaggor, prova:

        findmnt -o TARGET,VFS-OPTIONS,FS-OPTIONS

Sedan v2.39 kan libmount använda ett nytt kernel mount-gränssnitt för att ställa in VFS-attributen rekursivt. För bakåtkompatibilitet är den här funktionen inte aktiverad som standard, även om en rekursiv operation (t.ex. rbind) har begärts. Det nya flaggargumentet "recursive" kan anges, till exempel:

        mount -orbind,ro=recursive,noexec=recursive,nosuid /foo /bar

Detta binder rekursivt filsystem från /foo till /bar, vilket gör /bar och alla undermonteringar skrivskyddade och noexec, men endast /bar själv kommer att vara "nosuid". Det valfria argumentet "recursive" för VFS-monteringsflaggor är en EXPERIMENTELL funktion.

  Skrivskyddad Inställning Anmärkningar

Den skrivskyddade inställningen (ro eller rw) tolkas av det virtuella filsystemet och filsystemet, och beror på hur flaggan anges på kommandoraden mount(8). För bakåtkompatibilitet är standardinställningen att använda det för båda lagren under standardmonteringsoperationer.

Operationen "-o bind,remount,ro" tillämpas endast på VFSmonteringspunkten, medan operationen "-o remount,ro" tillämpas på både VFS och filsystemets superblock. Denna semantik gör det möjligt att skapa en skrivskyddad monteringspunkt samtidigt som filsystemet är skrivbart från en annan monteringspunkt.

Sedan version 2.41 har libmount möjlighet att använda de valfria argumenten vfs och fs (t.ex. ro=fs) för att ange var inställningen för skrivskydd ska tillämpas. Till exempel genom att använda kommandot:

    mount -o ro=vfs /dev/sdc1 /A

kommer att montera filsystemet som skrivläsning på superblocknivå, men /A-noden kommer att ställas in som skrivskyddad. I tidigare versioner krävdes det ytterligare en operation "-o bind,remount,ro" för att uppnå samma resultat.

  Allmänna monteringsflaggor

Följande flaggor gäller för alla filsystem som monteras, men det är inte alla filsystem som faktiskt uppfyller dem. Till exempel har flaggan sync endast effekt på filsystem av typen ext2, ext3, ext4, fat, vfat, ufs och xfs.

async
    Alla I/O till filsystemet bör göras asynkront. (Se även flaggan sync.)

atime
    Använd inte funktionen noatime, så styrs inodens åtkomsttid av kärnans standardvärden. Se även beskrivningarna av monteringsflaggorna relatime och strictatime.

ingen tid
    Uppdatera inte åtkomsttider för inoder i det här filsystemet (t.ex. för snabbare åtkomst på nyhetspoolen för att snabba upp nyhetsservrar). Detta fungerar för alla inodtyper (även kataloger), så det innebär nodiratime.

auto
    Kan monteras med tillvalet -a.

noauto
    Kan endast monteras explicit (dvs. flaggan -a kommer inte att leda till att filsystemet monteras).

context=kontext, fscontext=kontext, defcontext=kontext, and rootcontext=kontext
    Flaggan context= är användbart vid montering av filsystem som inte stöder utökade attribut, t.ex. en diskett eller hårddisk formaterad med VFAT, eller system som normalt inte körs under SELinux, t.ex. en ext3- eller ext4-formaterad disk från en arbetsstation som inte använder SELinux. Du kan också använda context= på filsystem som du inte litar på, t.ex. en diskett. Det hjälper också till med kompatibiliteten med xattr-stödda filsystem på tidigare 2.4.<x> kärnversioner. Även där xattrs stöds kan du spara tid genom att inte behöva märka varje fil genom att tilldela hela disken en säkerhetskontext.

    En vanlig flagga för flyttbara media är context="system_u:object_r:removable_t.

    Flaggan fscontext= fungerar för alla filsystem, oavsett om de har stöd för xattr eller inte. Flaggan fscontext anger den övergripande filsystemetiketten till ett specifikt säkerhetssammanhang. Denna filsystemetikett är skild från de enskilda etiketter som finns på filerna. Den representerar hela filsystemet vid vissa typer av behörighetskontroller, t.ex. vid montering eller filskapande. Enskilda filers etiketter erhålls fortfarande från xattrs på själva filerna. Flaggan context ställer faktiskt in det aggregerade sammanhang som fscontext tillhandahåller, förutom att tillhandahålla samma etikett för enskilda filer.

    Du kan ange standardsäkerhetskontext för omärkta filer med hjälp av flaggan defcontext=. Detta åsidosätter det värde som anges för omärkta filer i policyn och kräver ett filsystem som stöder xattr-märkning.

    Med flaggan rootcontext= kan du uttryckligen märka rotinoden för en FS som monteras innan FS eller inoden blir synlig för userspace. Detta har visat sig vara användbart för saker som statslös Linux. Specialvärdet @target kan användas för att tilldela den aktuella kontexten för målets monteringspunkt.

    Observera att kärnan avvisar varje begäran om återmontering som innehåller kontextflaggan, även om det är oförändrat från den aktuella kontexten.

    Varning: värdet kontext kan innehålla kommatecken, och i så fall måste värdet citeras korrekt, annars tolkar mount kommatecknet som en separator mellan monteringsflaggor. Glöm inte att skalet tar bort citattecken och därför krävs dubbla citattecken. Till exempel:

            mount -t tmpfs none /mnt -o \
            'context="system_u:object_r:tmp_t:s0:c127,c456",noexec'

    För mer information, se selinux(8).

defaults
    Använd standardflaggorna: rw, suid, dev, exec, auto, nouser och async.

    Observera att den verkliga uppsättningen av alla standardmonteringsflaggor beror på kärnan och filsystemets typ. Se början av det här avsnittet för mer information.

dev
    Tolka tecken- eller blockspecifika enheter i filsystemet.

nodev
    Tolka inte tecken eller blockera specialenheter i filsystemet.

diratime
    Uppdatera katalogens inodeåtkomsttider på detta filsystem. Detta är standardinställningen. (Denna flagga ignoreras när noatime är angivet)

nodiratime
    Uppdatera inte åtkomsttider för kataloginoder på det här filsystemet. (Denna flagga är underförstått när noatime är angivet)

dirsync
    Alla kataloguppdateringar inom filsystemet bör göras synkront. Detta påverkar följande systemanrop: creat(2), link(2), unlink(2), symlink(2), mkdir(2), rmdir(2), mknod(2) och rename(2).

exec
    Tillåt körning av binära filer och andra körbara filer.

noexec
    Tillåt inte direkt exekvering av några binärfiler på det monterade filsystemet.

group
    Tillåter en vanlig användare att montera filsystemet om en av användarens grupper matchar enhetens grupp. Denna flagga innebär flaggorna nosuid och nodev (om de inte åsidosätts av efterföljande flaggor, som i flaggraden group,dev,suid).

iversion
    Varje gång inoden ändras kommer fältet i_version att inkrementeras.

noiversion
    Inkrementera inte inodefältet i_version.

mand
    Tillåt obligatoriska lås på detta filsystem. Se fcntl(2). Denna flagga uteslöts i Linux 5.15.

nomand
    Tillåt inte obligatoriska lås på detta filsystem.

_netdev
    Filsystemet finns på en enhet som kräver nätverksåtkomst (används för att förhindra att systemet försöker montera dessa filsystem innan nätverket har aktiverats på systemet).

nofail
    Rapportera inte fel för den här enheten om den inte finns.

relatime
    Uppdatera inodens åtkomsttid i förhållande till modifierings- eller ändringstiden. Åtkomsttiden uppdateras endast om den föregående åtkomsttiden var tidigare än eller lika med den aktuella modifierings- eller ändringstiden. (Liknar noatime, men det bryter inte mutt(1) eller andra program som behöver veta om en fil har lästs sedan den senast modifierades)

    Sedan Linux 2.6.30 använder kärnan som standard det beteende som anges i denna flagga (om inte noatime har angetts), och flaggan strictatime krävs för att få traditionell semantik. Sedan Linux 2.6.30 uppdateras dessutom alltid filens senaste åtkomsttid om den är mer än 1 dag gammal.

norelatime
    Använd inte funktionen relatime. Se även monteringsflaggan strictatime.

strictatime
    Gör det möjligt att uttryckligen begära fullständiga atime-uppdateringar. Detta gör det möjligt för kärnan att som standard använda relatime eller noatime men ändå tillåta att userspace åsidosätter det. För mer information om standardflaggor för systemmontering, se /proc/mounts.

nostrictatime
    Använd kärnans standardbeteende för uppdateringar av inodens åtkomsttid.

lazytime
    Endast uppdateringstider (atime, mtime, ctime) för den minnesbaserade versionen av filen inode.

    Denna monteringsflagga minskar avsevärt skrivningar till inodtabellen för arbetsbelastningar som ofta utför slumpmässiga skrivningar till förallokerade filer.

    Tidsstämplarna på disken uppdateras endast när:

        • inoden behöver uppdateras för någon förändring som inte är relaterad till filernas tidsstämplar

        • programmet använder fsync(2), syncfs(2) eller sync(2)

        • en inode som inte raderats tas bort från minnet

        • det har gått mer än 24 timmar sedan inoden skrevs till disken.

nolazytime
    Använd inte lazytime-funktionen.

suid
    Respektera set-user-ID och set-group-ID-bitar eller filfunktioner när du kör program från detta filsystem.

nosuid
    Respektera inte set-user-ID- och set-group-ID-bitar eller filfunktioner när program körs från detta filsystem. Dessutom kräver SELinux-domänövergångar behörigheten nosuid_transition, som i sin tur också behöver policykapaciteten nnp_nosuid_transition.

silent
    Slå på den tysta flaggan.

loud
    Stäng av den tysta flaggan.

owner
    Tillåter en vanlig användare att montera filsystemet om användaren är ägare till enheten. Denna flagga förutsätter flaggorna nosuid och nodev (om de inte åsidosätts av efterföljande flaggor, som i flaggraden owner,dev,suid).

remount
    Försök att återmontera ett redan monterat filsystem. Detta används vanligen för att ändra monteringsflaggorna för ett filsystem, särskilt för att göra ett skrivskyddat filsystem skrivbart. Det ändrar inte enhet eller monteringspunkt.

    Återmonteringsoperationen tillsammans med flaggan bind har en speciell semantik. Se ovan, underavsnittet Bind mount operation.

    Kärnans standardbeteende för VFS-monteringsflaggor (nodev,nosuid,noexec,ro) är att återställa alla ospecificerade flaggor vid återmontering. Det är därför mount(8) försöker behålla den aktuella inställningen enligt fstab eller /proc/self/mountinfo. Detta standardbeteende är möjligt att ändra med --options-mode. Den rekursiva ändringen av monteringsflaggorna (stöds sedan v2.39 på system med syscall mount_setattr(2)), t.ex. mount -o remount,ro=recursive, använder inte "reset-unspecified"-beteendet, och det fungerar som en enkel lägg till/ta bort-operation och ospecificerade flaggor ändras inte.

    Remount-funktionaliteten följer standardmetoden för hur kommandot mount arbetar med flaggor från fstab. Detta innebär att mount inte läser fstab (eller mtab) endast när både enhet och dir anges.

    mount -o remount,rw /dev/foo /dir

    Efter detta anrop ersätts alla gamla mount-flaggor och godtyckliga saker från fstab (eller mtab) ignoreras, utom flaggan loop= som genereras internt och underhålls av kommandot mount.

    mount -o remount,rw /dir

    Efter detta anrop läser mount fstab och slår samman dessa flaggor med flaggorna från kommandoraden (-o). Om ingen monteringspunkt hittas i fstab används som standard monteringsflaggor från /proc/self/mountinfo.

    mount gör det möjligt att använda --all för att återmontera alla redan monterade filsystem som matchar ett angivet filter (-O och -t). Till exempel:

    mount --all -o remount,ro -t vfat

    återmonterar alla redan monterade vfat-filsystem i skrivskyddat läge. Varje filsystem återmonteras med mount -o remount,ro /dir semantik. Detta innebär att kommandot mount läser fstab eller mtab och sammanfogar dessa flaggor med flaggorna från kommandoraden.

ro[=(recursive|vfs|fs)]
    Montera filsystemet skrivskyddat. Det valfria argumentet är en experimentell funktion som endast stöds av det filbeskrivningsbaserade kärnmonterings-API:t och det ignoreras tyst för det gamla mount(2)-systemuppropet.

    Argumentet recursive tvingar VFSattributet att tillämpas rekursivt.

    Argumenten vfs och fs anger det lager där flaggan för skrivskyddad fil ska användas. fs anger filsystemets superblock (unik filsysteminstans i kärnan) och vfs anger monteringsnoden. Om inget attribut anges sätts båda lagren till skrivskyddade.

    Mer information finns i avsnittet Anvisningar om inställningar för skrivskyddad läsning.

rw[=(recursive|vfs|fs)]
    Montera filsystemet som skriv-läsning.

sync
    All I/O till filsystemet bör ske synkront. När det gäller media med ett begränsat antal skrivcykler (t.ex. vissa flashminnen) kan sync leda till att livscykeln förkortas.

user
    Tillåt en vanlig användare att montera filsystemet. Namnet på den användare som monterar skrivs till filen mtab (eller till den privata libmount-filen i /run/mount på system utan en vanlig mtab) så att samma användare kan avmontera filsystemet igen. Denna flagga innebär flaggorna noexec, nosuid och nodev (om de inte åsidosätts av efterföljande flaggor, som i flaggraden user,exec,dev,suid).

nouser
    Förbjud en vanlig användare att montera filsystemet. Detta är standardvärdet; det innebär inte några andra flaggor.

users
    Tillåter alla användare att montera och avmontera filsystemet, även när någon annan vanlig användare har monterat det. Denna flagga innebär flaggorna noexec, nosuid och nodev (om de inte åsidosätts av efterföljande flaggor, som i flaggraden users,exec,dev,suid).

X-*
    Alla flaggor med prefixet "X-" tolkas som kommentarer eller som applikationsspecifika flaggor i användarutrymmet. Dessa flaggor lagras inte i användarutrymmet (t.ex. i filen mtab) och skickas inte heller till hjälpprogrammen mount.typ eller systemanropet mount(2). Det föreslagna formatet är X-programnamn.flagga.

x-*
    Samma som X-*-flaggor, men lagras permanent i användarutrymmet. Detta innebär att flaggorna även är tillgängliga för umount(8) eller andra operationer. Observera att det är svårt att behålla monteringsflaggor i användarutrymmet, eftersom det är nödvändigt att använda libmount-baserade verktyg och det inte finns någon garanti för att flaggorna alltid kommer att vara tillgängliga (t.ex. efter en flyttad monteringsoperation eller i odelad namnrymd).

    Observera att före util-linux v2.30 har x--flaggor inte underhållits av libmount och lagrats i användarutrymmet (funktionaliteten var densamma som för X- nu), men på grund av det växande antalet användningsfall (i initrd, systemd etc.) har funktionaliteten utökats så att befintliga fstab-konfigurationer kan användas utan ändring.

X-mount.auto-fstypes=lista
    Anger tillåtna eller förbjudna filsystemtyper för automatisk filsystemdetektering.

    lista är en kommaseparerad lista över filsystemens namn. Den automatiska filsystemdetekteringen utlöses av filsystemtypen "auto" eller när filsystemtypen inte har angetts.

    lista följer hur mount utvärderar typmönster (se -t för mer information). Endast angivna filsystemtyper är tillåtna, eller så är alla angivna typer förbjudna om listan inleds med "no".

    Till exempel accepterar X-mount.auto-fstypes="ext4,btrfs" endast ext4 och btrfs, och X-mount.auto-fstypes="novfat,xfs" accepterar alla filsystem utom vfat och xfs.

    Observera att kommatecken används som avgränsare mellan monteringsflaggor, vilket innebär att värden för auto-fstypes måste citeras korrekt. Glöm inte att skalet tar bort citattecken och att dubbla citattecken därför krävs. Till exempel:

        mount -t auto -o’X-mount.auto-fstypes="noext2,ext3"' /dev/sdc1 /mnt/test

X-mount.mkdir[=läge]
    Gör det möjligt att skapa en målkatalog (mountpoint) om den inte finns ännu. Det valfria argumentet läge anger det åtkomstläge för filsystemet som används för mkdir(2) i oktalnotation. Standardläget är 0755. Den här funktionen stöds endast för root-användare eller när mount körs utan suid-behörighet. Flaggan stöds även som x-mount.mkdir, men denna notation är föråldrad sedan v2.30. Se även kommandoradsflaggan --mkdir.

X-mount.nocanonicalize[=typ]
    Allows disabling of canonicalization for mount source and target paths. By default, the mount command resolves all paths to their absolute paths without symlinks. However, this behavior may not be desired in certain situations, such as when binding a mount over a symlink, or a symlink over a directory or another symlink. The optional argument type can be either "source" or "target" (mountpoint). If no type is specified, then canonicalization is disabled for both types. This mount option does not affect the conversion of source tags (e.g. LABEL= or UUID=) and fstab processing.

    The command-line option --no-canonicalize overrides this mount option and affects all path and tag conversions in all situations, but for backward compatibility, it does not modify open_tree(2) syscall flags and does not allow the bind-mount over a symlink use case.

    Note that mount(8) ignores this option for unprivileged (non-root) users. Target paths are always canonicalized in restricted mode to ensure safe resolution. Source paths are only canonicalized when starting with /dev/.

X-mount.noloop
    Skapa och montera inte en loop-enhet, även om källan till monteringen är en vanlig fil.

X-mount.subdir=katalog
    Tillåt montering av en underkatalog i ett filsystem i stället för rotkatalogen. Detta är endast effektivt när en ny instans av ett filsystem ansluts till systemet. Flaggan ignoreras tyst för operationer som remount, bind mount eller move.

    För närvarande implementeras den här funktionen genom en tillfällig montering av filsystemets rotkatalog i ett odelat namnområde och sedan binda underkatalogen till den slutliga monteringspunkten och avmontera filsystemets rot. Monteringen av underkatalogen visas atomiskt för resten av systemet även om den implementeras med flera mount(2) syscalls.

    Observera att den här funktionen inte fungerar i sessioner med ett odelat privat namnområde för montering (efter unshare --mount) på gamla kärnor eller med mount(8) utan stöd för filbeskrivningsbaserat API för monteringskärnor. I det här fallet behöver du unshare --mount --propagation shared.

    For unprivileged (non-root) users, this feature requires Linux >= 6.15 where the subdirectory is opened directly on the detached mount tree.

    Denna funktion är EXPERIMENTELL.

X-mount.owner=användarnamn|UID, X-mount.group=grupp|GID
    Ställ in monteringspunkt:s ägarskap efter montering. Namn som löses i namnrymden för målmonteringen, se -N.

X-montering.mode=läge
    Ställ in monteringspunkt:s läge efter montering.

X-mount.idmap=id-type:id-mount:id-host:id-range [id-type:id-mount:id-host:id-range], X-mount.idmap=fil
    Använd den här flaggan för att skapa en idmappad montering. En idmappad montering gör det möjligt att ändra ägandeskapet för alla filer som finns under en montering enligt den ID-mappning som är associerad med ett användarnamnområde. Ägarbytet är knutet till livstiden och lokaliseras till den relevanta monteringen. Den relevanta ID-mappningen kan specificeras på två sätt:

        • En användare kan ange ID-mappningen direkt.

        ID-mappningen måste anges med syntaxen id-type:id-mount:id-host:id-range. Om du anger u som prefix för id-type skapas en UID-mappning, g skapar en GID-mappning och om du utelämnar id-type eller anger b skapas både en UID- och en GID-mappning. Parametern id-mount anger start-ID i den nya monteringen. Parametern id-host anger start-ID i filsystemet. Parametern id-range anger hur många ID:n som ska mappas. Det är möjligt att ange flera ID-mappningar.

        De enskilda ID-mappningarna måste separeras med mellanslag. Observera att i filen /etc/fstab tolkas mellanslag som separatorer mellan fält. För att undvika detta måste du escapen dem med \040. Till exempel X-mount.idmap=0:0:1\040500:1000:1.

        ID-mappningen X-mount.idmap=u:1000:0:1 g:1001:1:2 5000:1000:2 skapar t.ex. en id-mappad montering där UID 0 mappas till UID 1000, GID 1 mappas till GUID 1001, GID 2 mappas till GID 1002, UID och GID 1000 mappas till 5000 och UID och GID 1001 mappas till 5001 i monteringen.

        När en ID-mappning anges direkt kommer ett nytt användarnamnområde att allokeras med den begärda ID-mappningen. Det nyskapade användarnamnområdet kommer att kopplas till fästet.

        • En användare kan ange en användarnamnområdesfil.

        Användarnamnområdet kommer då att kopplas till fästet och ID-mappningen av användarnamnområdet kommer att bli ID-mappningen av fästet.

        Till exempel kommer X-mount.idmap=/proc/PID/ns/user att koppla användarnamnområdet för processens PID till monteringen.

nosymfollow
    Följ inte symlinks när du löser sökvägar. Symlinks kan fortfarande skapas, och readlink(1), readlink(2), realpath(1) och realpath(3) fungerar fortfarande korrekt.

FILSYSTEMSSPECIFIKA MONTERINGSFLAGGOR

I det här avsnittet listas flaggor som är specifika för vissa filsystem. När det är möjligt bör du först läsa de filsystemspecifika manualsidorna för mer information. Några av dessa sidor listas i följande tabell.
Filesystem(s) | Manual page
btrfs | btrfs(5)
cephfs | mount.ceph(8)
cifs | mount.cifs(8)
ext2, ext3, ext4 | ext4(5)
fuse | fuse(8)
nfs | nfs(5)
tmpfs | tmpfs(5)
xfs | xfs(5)

Observera att vissa av de sidor som anges ovan kan vara tillgängliga först efter att du har installerat respektive användarverktyg.

Följande flaggor gäller endast för vissa filsystem. Vi sorterar dem efter filsystem. Alla flaggor följer flaggan -o.

Vilka flaggor som stöds beror lite på den körande kärnan. Ytterligare information kan finnas i filsystemspecifika filer i underkatalogen Documentation/filesystems för kärnkällan.

  Flaggor för montering av adfs

uid=värde and gid=värde
    Ange ägare och grupp för filerna i filsystemet (standard: uid=gid=0).

ownmask=värde and othmask=värde
    Ställ in behörighetsmasken för ADFS "ägar"-behörigheter respektive "andra"-behörigheter (standard: 0700 respektive 0077). Se även /usr/src/linux/Documentation/filesystems/adfs.rst.

  Monteringsflaggor för affs

uid=värde and gid=värde
    Ange ägare och grupp för roten till filsystemet (standard: uid=gid=0, men med flaggan uid eller gid utan angivet värde används UID och GID för den aktuella processen).

setuid=värde and setgid=värde
    Ange ägare och grupp för alla filer.

mode=värde
    Ställ in läget för alla filer till värde & 0777 utan hänsyn till de ursprungliga behörigheterna. Lägg till sökbehörighet i kataloger som har läsbehörighet. Värdet anges i oktal.

protect
    Tillåt inte några ändringar av filsystemets skyddsbitar.

usemp
    Ställ in UID och GID för roten av filsystemet till UID och GID för monteringspunkten vid första synkroniseringen eller umount, och avmarkera sedan denna flagga. Märkligt...

verbose
    Skriv ut ett informationsmeddelande för varje lyckad montering.

prefix=sträng
    Prefix som används före volymnamn när man följer en länk.

volume=sträng
    Prefix (med en längd på högst 30) som används före '/' när man följer en symbolisk länk.

reserved=värde
    (Standard: 2.) Antal oanvända block i början av enheten.

root=värde
    Ange uttryckligen var rotblocket är placerat.

bs=värde
    Ange blockstorlek. Tillåtna värden är 512, 1024, 2048, 4096.

grpquota|noquota|quota|usrquota
    Dessa flaggor accepteras men ignoreras. (Kvotverktyg kan dock reagera på sådana strängar i /etc/fstab)

  Flaggor för montering av debugfs

Debugfs-filsystemet är ett pseudo-filsystem som traditionellt monteras på /sys/kernel/debug. Från och med kärnversion 3.4 har debugfs följande flaggor:

uid=n, gid=n
    Ange ägare och grupp för monteringspunkten.

mode=värde
    Ställer in läget för monteringspunkten.

  Flaggor för montering av devpts

Filsystemet devpts är ett pseudofilsystem som traditionellt monteras på /dev/pts. För att skaffa en pseudoterminal öppnar en process /dev/ptmx; numret på pseudoterminalen görs sedan tillgängligt för processen och pseudoterminalens slav kan nås som /dev/pts/<number>.

uid=värde and gid=värde
    Detta ställer in ägaren eller gruppen av nyskapade pseudoterminaler till de angivna värdena. Om inget anges kommer de att ställas in till UID och GID för den skapande processen. Om det t.ex. finns en tty-grupp med GID 5, kommer gid=5 att leda till att nyskapade pseudoterminaler tillhör tty-gruppen.

mode=värde
    Ställ in läget för nyskapade pseudoterminaler till det angivna värdet. Standardvärdet är 0600. Ett värde på mode=620 och gid=5 gör "mesg y" till standard för nyskapade pseudoterminaler.

nyinstans
    Skapa en privat instans av filsystemet devpts, så att index för pseudoterminaler som tilldelas i denna nya instans är oberoende av index som skapas i andra instanser av devpts.

    Alla monteringar av devpts utan denna newinstance-flagga delar samma uppsättning pseudoterminalindex (dvs. äldre läge). Varje montering av devpts med flaggan newinstance har en privat uppsättning pseudoterminalindex.

    Denna flagga används främst för att stödja containrar i Linux-kärnan. Det är implementerat i Linux-kärnans versioner från och med 2.6.29. Dessutom är det här monteringsflaggan endast giltigt om CONFIG_DEVPTS_MULTIPLE_INSTANCES är aktiverat i kärnkonfigurationen.

    För att använda den här flaggan effektivt måste /dev/ptmx vara en symbolisk länk till pts/ptmx. Se Documentation/filesystems/devpts.txt i Linux-kärnans källträd för mer information.

ptmxmode=värde
    Ställ in läget för den nya enhetsnoden ptmx i filsystemet devpts.

    Med stöd för flera instanser av devpts (se flaggan newinstance ovan) har varje instans en privat ptmx-nod i roten till devpts-filsystemet (vanligtvis /dev/pts/ptmx).

    För kompatibilitet med äldre versioner av kärnan är standardläget för den nya ptmx-noden 0000. ptmxmode=värde anger ett mer användbart läge för ptmx-noden och rekommenderas starkt när flaggan newinstance anges.

    Den här flaggan är endast implementerat i Linux-kärnversioner som börjar med 2.6.29. Dessutom är den här flaggan endast giltig om CONFIG_DEVPTS_MULTIPLE_INSTANCES är aktiverat i kärnkonfigurationen.

  Monteringsflaggor för fat

(Obs: fat är inte ett separat filsystem, utan en gemensam del av filsystemen msdos, umsdos och vfat)

blocksize={512|1024|2048}
    Ställ in blockstorlek (standard 512). Denna flagga är föråldrat.

uid=värde and gid=värde
    Ange ägare och grupp för alla filer. (Standard: UID och GID för den aktuella processen.)

umask=värde
    Ställ in umask (bitmasken för de behörigheter som inte finns). Standardvärdet är umask för den aktuella processen. Värdet anges i oktal.

dmask=värde
    Ställ in umask som endast tillämpas på kataloger. Standardvärdet är umask för den aktuella processen. Värdet anges i oktal.

fmask=värde
    Ställ in umask som endast tillämpas på vanliga filer. Standardvärdet är umask för den aktuella processen. Värdet anges i oktal.

allow_utime=värde
    This option controls the permission check of mtime/atime. Possible values:

    20
        If the current process is in the group of the file’s group ID, you can change the timestamp.

    2
        Other users can change the timestamp.

    The default is set from the above dmask option. (If the directory is writable, utime(2) is also allowed. That is: ~dmask & 022.)
    Normally utime(2) checks that the current process is the owner of the file, or that it has the CAP_FOWNER capability. But FAT filesystems don’t have UID/GID on disk, so the normal check is too inflexible. With this option you can relax it.

check=värde
    Tre olika nivåer av kräsenhet kan väljas:

    r[elaxerad]
        Versaler och gemener accepteras och är likvärdiga, långa namndelar trunkeras (t.ex. verylongname.foobar blir verylong.foo), inledande och inbäddade mellanslag accepteras i varje namndel (namn och tillägg).

    n[ormal]
        Som "relaxed", men många specialtecken (*, ?, <, mellanslag etc.) avvisas. Detta är standardinställningen.

    s[trikt]
        Som "normal", men namn som innehåller långa delar eller specialtecken som ibland används på Linux men som inte accepteras av MS-DOS (+, =, etc.) avvisas.

codepage=värde
    Ställer in kodsidan för konvertering till kortnamnstecken på FAT- och VFAT-filsystem. Som standard används kodsida 437.

conv=läge
    Denna flagga är föråldrad och kan misslyckas eller ignoreras.

cvf_format=module
    Tvingar drivrutinen att använda CVF-modulen (Compressed Volume File) cvf_module i stället för automatisk detektering. Om kärnan stöder kmod, kontrollerar flaggan cvf_format=xxx också CVF-modulens laddning på begäran. Denna flagga är föråldrad.

cvf_option=option
    Flagga som skickas till CVF-modulen. Denna flagga är föråldrat.

debug
    Slå på flaggan debug. En versionssträng och en lista över filsystemets parametrar skrivs ut (dessa data skrivs också ut om parametrarna verkar vara inkonsekventa).

discard
    Om inställningen är Set, kommer discard/TRIM-kommandon att skickas till blockenheten när block frigörs. Detta är användbart för SSD-enheter och LUN:er med gles/tunn provisionering.

dos1xfloppy
    Om den är inställd används en standardkonfiguration för BIOS Parameter Block, som bestäms av storleken på lagringsenheten. Dessa statiska parametrar motsvarar de standardvärden som DOS 1.x antar för 160 kB, 180 kB, 320 kB och 360 kB disketter och diskettavbildningar.

fel={panic|continue|remount-ro}
    Ange FAT:s beteende vid kritiska fel: panik, fortsätt utan att göra något eller ommontera partitionen i skrivskyddat läge (standardbeteende).

fat={12|16|32}
    Ange en 12-, 16- eller 32-bitars fettkod. Detta åsidosätter den automatiska rutinen för detektering av FAT-typ. Använd med försiktighet!

iocharset=värde
    Teckenuppsättning som ska användas för konvertering mellan 8-bitars tecken och 16-bitars Unicode-tecken. Standardvärdet är iso8859-1. Långa filnamn lagras på disken i Unicode-format.

nfs={stale_rw|nostale_ro}
    Aktivera detta endast om du vill exportera FAT-filsystemet via NFS.

    stale_rw: Denna flagga upprätthåller ett index (cache) över kataloginoder som används av den NFS-relaterade koden för att förbättra uppslagningar. Fullständiga filoperationer (läsa/skriva) över NFS stöds, men med cache-utrymning på NFS-servern kan detta resultera i falska ESTALE-fel.

    nostale_ro: Den här flaggan baserar inodnumret och filhandtaget på filens plats på disken i FAT-katalogposten. Detta säkerställer att ESTALE inte returneras efter att en fil har tagits bort från inodecachen. Det innebär dock att operationer som att byta namn på, skapa och ta bort länkar kan leda till att filhandtag som tidigare pekade på en fil nu pekar på en annan fil, vilket kan orsaka datakorruption. Av denna anledning monterar denna flagga även filsystemet skrivskyddat.

    För att upprätthålla bakåtkompatibilitet accepteras även -o nfs, med stale_rw som standard.

tz=UTC
    Den här flaggan inaktiverar omvandlingen av tidsstämplar mellan lokal tid (som används av Windows på FAT) och UTC (som Linux använder internt). Detta är särskilt användbart när du monterar enheter (t.ex. digitalkameror) som är inställda på UTC för att undvika fallgroparna med lokal tid.

time_offset=minutes
    Ställ in offset för konvertering av tidsstämplar från lokal tid som används av FAT till UTC. D.v.s. minuter kommer att subtraheras från varje tidsstämpel för att konvertera den till UTC som används internt av Linux. Detta är användbart när den tidszon som ställs in i kärnan via settimeofday(2) inte är den tidszon som används av filsystemet. Observera att den här flaggan fortfarande inte ger korrekta tidsstämplar i alla fall när det gäller sommartid - tidsstämplar med en annan inställning för sommartid kommer att vara en timme fel.

tyst
    Slå på flaggan quiet. Försök att chown- eller chmod-filer returnerar inte fel, även om de misslyckas. Använd med försiktighet!

rodir
    FAT har attributet ATTR_RO (skrivskyddad). I Windows ignoreras ATTR_RO för katalogen och används endast av program som en flagga (t.ex. är den inställd för den anpassade mappen).

    Om du vill använda ATTR_RO som skrivskyddad flagga även för katalogen ska du ange denna flagga.

showexec
    Om den är inställd tillåts körningsbehörighetsbitarna i filen endast om tilläggsdelen av namnet är .EXE, .COM eller .BAT. Inte inställd som standard.

sys_immutable
    Om den är inställd hanteras ATTR_SYS-attributet på FAT som flaggan IMMUTABLE på Linux. Ej inställd som standard.

spola
    Om den är inställd kommer filsystemet att försöka spola till disk tidigare än normalt. Ej inställd som standard.

användningsfri
    Använd värdet "free clusters" som finns lagrat på FSINFO. Det kommer att användas för att bestämma antalet lediga kluster utan att skanna disken. Men det används inte som standard, eftersom nya Windows i vissa fall inte uppdaterar det korrekt. Om du är säker på att "lediga kluster" i FSINFO är korrekt kan du undvika att skanna disken med den här flaggan.

prickar, noddar, prickarOK=[ja|nej]
    Olika missriktade försök att tvinga in Unix- eller DOS-konventioner i ett FAT-filsystem.

  Flaggor för montering av hfs

creator=cccc, type=cccc
    Ställ in värdena för skapare/typ som visas av MacOS-sökaren som används för att skapa nya filer. Standardvärden: '????'.

uid=n, gid=n
    Ange ägare och grupp för alla filer. (Standard: UID och GID för den aktuella processen.)

dir_umask=n, file_umask=n, umask=n
    Ange den umask som används för alla kataloger, alla vanliga filer eller alla filer och kataloger. Standardvärdet är umask för den aktuella processen.

session=n
    Välj den CDROM-session som ska monteras. Standardinställningen är att överlåta detta beslut till CDROM-drivrutinen. Den här flaggan misslyckas med allt annat än en CDROM som underliggande enhet.

part=n
    Välj partitionsnummer n från enheten. Detta är bara meningsfullt för CDROM-skivor. Standardvärdet är att inte analysera partitionstabellen alls.

tyst
    Klagar inte på ogiltiga monteringsflaggor.

  Flaggor för montering av hpfs

uid=värde and gid=värde
    Ange ägare och grupp för alla filer. (Standard: UID och GID för den aktuella processen.)

umask=värde
    Ställ in umask (bitmasken för de behörigheter som inte finns). Standardvärdet är umask för den aktuella processen. Värdet anges i oktal.

case={lower|asis}
    Konvertera alla filnamn till gemener eller låt dem vara kvar. (Standard: case=lower.)

conv=läge
    Denna flagga är föråldrad och kan misslyckas eller ignoreras.

nocheck
    Avbryt inte monteringen när vissa konsistenskontroller misslyckas.

  Monteringsflaggor för iso9660

ISO 9660 är en standard som beskriver en filsystemstruktur som ska användas på cd-romskivor. (Den här typen av filsystem finns också på vissa DVD-skivor. Se även filsystemet udf)

Normala iso9660-filnamn visas i ett 8.3-format (dvs. DOS-liknande begränsningar av filnamnslängden), och dessutom är alla tecken versaler. Det finns inte heller något fält för filägande, skydd, antal länkar, block/karaktär-enheter etc.

Rock Ridge är ett tillägg till iso9660 som tillhandahåller alla dessa UNIX-liknande funktioner. I princip finns det tillägg till varje katalogpost som ger all ytterligare information, och när Rock Ridge används kan filsystemet inte skiljas från ett vanligt UNIX-filsystem (förutom att det är skrivskyddat, förstås).

norock
    Inaktivera användningen av Rock Ridge-tillägg, även om de är tillgängliga. Se t.ex. karta.

nojoliet
    Inaktivera användningen av Microsoft Joliet-tillägg, även om de är tillgängliga. Jfr. map.

check={r[elaxed]|s[trict]}
    Med check=relaxed konverteras ett filnamn först till gemener innan uppslagningen görs. Detta är förmodligen bara meningsfullt tillsammans med norock och map=normal. (Standard: check=strict.)

uid=värde and gid=värde
    Ge alla filer i filsystemet det angivna användar- eller grupp-ID:t, vilket kan åsidosätta den information som finns i Rock Ridge-tilläggen. (Standard: uid=0,gid=0.)

map={n[ormal]|o[ff]|a[corn]}
    För icke-Rock Ridge-volymer omvandlar normal namnöversättning versaler till gemener i ASCII, tar bort ett efterföljande ';1' och konverterar ';' till '.'. Med map=off görs ingen namnöversättning. Se norock. (Standard: map=normal.) map=acorn är som map=normal men tillämpar även Acorn-tillägg om sådana finns.

mode=värde
    För volymer som inte tillhör Rock Ridge, ge alla filer det angivna läget. (Standard: läs- och exekveringsbehörighet för alla.) Oktala lägesvärden kräver en inledande 0.

avslöja
    Visa även dolda och associerade filer. (Om de vanliga filerna och de associerade eller dolda filerna har samma filnamn kan detta göra de vanliga filerna otillgängliga)

block={512|1024|2048}
    Ställ in blockstorleken till det angivna värdet. (Standard: block=1024.)

conv=läge
    Denna flagga är föråldrad och kan misslyckas eller ignoreras.

cruft
    Om den högsta byten i fillängden innehåller annat skräp kan du ställa in den här monteringsflaggan så att de högsta bitarna i fillängden ignoreras. Detta innebär att en fil inte kan vara större än 16 MB.

session=x
    Select number of session on a multisession CD, starting with 0.

sbsector=xxx
    Sessionen börjar från sektor xxx.

Följande flaggor är desamma som för vfat och det är bara meningsfullt att ange dem när du använder skivor som är kodade med Microsofts Joliet-tillägg.

iocharset=värde
    Teckenuppsättning som ska användas för att konvertera 16-bitars Unicode-tecken på CD till 8-bitars tecken. Standardvärdet är iso8859-1.

utf8
    Konvertera 16 bitars Unicode-tecken på CD till UTF-8.

  Flaggor för montering av jfs

iocharset=namn
    Teckenuppsättning som ska användas vid konvertering från Unicode till ASCII. Standardinställningen är att ingen konvertering görs. Använd iocharset=utf8 för UTF8-översättningar. Detta kräver att CONFIG_NLS_UTF8 är inställd i filen kernel .config.

resize=värde
    Ändra storlek på volymen till värde block. JFS stöder endast att en volym växer, inte att den krymper. Denna flagga är endast giltigt under en ommontering, när volymen är monterad som skrivskyddad. Nyckelordet resize utan värde gör att volymen växer till partitionens fulla storlek.

nointegrity
    Skriv inte till journalen. Den primära användningen av denna flagga är att möjliggöra högre prestanda vid återställning av en volym från säkerhetskopieringsmedia. Volymens integritet garanteras inte om systemet avslutas på ett onormalt sätt.

integritet
    Standard. Överför metadataförändringar till journalen. Använd den här flaggan för att återmontera en volym där flaggan nointegrity tidigare har angetts för att återställa normalt beteende.

fel={continue|remount-ro|panic}
    Definiera beteendet när ett fel påträffas. (Antingen ignorerar du fel och markerar bara filsystemet som felaktigt och fortsätter, eller så återmonterar du filsystemet som skrivskyddat, eller så får du panik och stoppar systemet)

noquota|quota|usrquota|grpquota
    Dessa flaggor accepteras men ignoreras.

  Flaggor för montering av msdos

Se monteringsflaggor för fat. Om filsystemet msdos upptäcker en inkonsekvens rapporterar det ett fel och sätter filsystemet i skrivskyddat läge. Filsystemet kan göras skrivbart igen genom att återmontera det.

  Monteringsflaggor för ncpfs

Precis som nfs förväntar sig implementeringen av ncpfs ett binärt argument (en struct ncp_mount_data) till systemanropet mount(2). Detta argument konstrueras av ncpmount(8) och den aktuella versionen av mount (2.12) vet ingenting om ncpfs.

  Mount options for ntfs3

The ntfs3 kernel driver provides below mount options - as documented in

iocharset=namn
    This option informs the driver how to interpret path strings and translate them to Unicode and back. If this option is not set, the default codepage will be used (CONFIG_NLS_DEFAULT).

Example: iocharset=utf8

uid=|gid=|umask=
    Controls the default permissions for files/directories created after the NTFS volume is mounted.

dmask=|fmask=
    Instead of specifying umask which applies both to files and directories, fmask applies only to files and dmask only to directories.

nohidden
    Files with the Windows-specific HIDDEN (FILE_ATTRIBUTE_HIDDEN) attribute will not be shown under Linux.

sys_immutable
    Files with the Windows-specific SYSTEM (FILE_ATTRIBUTE_SYSTEM) attribute will be marked as system immutable files.

hide_dot_files
    Updates the Windows-specific HIDDEN (FILE_ATTRIBUTE_HIDDEN) attribute when creating and moving or renaming files. Files whose names start with a dot will have the HIDDEN attribute set and files whose names do not start with a dot will have it unset.

windows_names
    Prevents the creation of files and directories with a name not allowed by Windows, either because it contains some not allowed character (which are the characters “ * / : < > ? \ | and those whose code is less than 0x20), because the name (with or without extension) is a reserved file name (CON, AUX, NUL, PRN, LPT1-9, COM1-9) or because the last character is a space or a dot. Existing such files can still be read and renamed.

discard
    Enable support of the TRIM command for improved performance on delete operations, which is recommended for use with the solid-state drives (SSD).

force
    Forces the driver to mount partitions even if volume is marked dirty. Not recommended for use.

sparse
    Create new files as sparse.

showmeta
    Use this parameter to show all meta-files (System Files) on a mounted NTFS partition. By default, all meta-files are hidden.

prealloc
    Preallocate space for files excessively when file size is increasing on writes. Decreases fragmentation in case of parallel write operations to different files.

acl
    Support POSIX ACLs (Access Control Lists). Effective if supported by Kernel. Not to be confused with NTFS ACLs. The option specified as acl enables support for POSIX ACLs.

  Monteringsflaggor för overlay

Sedan Linux 3.18 implementerar pseudofilsystemet Overlay en unionsmontering för andra filsystem.

Ett overlay-filsystem kombinerar två filsystem - ett övre filsystem och ett nedre filsystem. När ett namn finns i båda filsystemen är objektet i det övre filsystemet synligt medan objektet i det nedre filsystemet antingen är dolt eller, när det gäller kataloger, sammanfogat med det övre objektet.

Det lägre filsystemet kan vara vilket filsystem som helst som stöds av Linux och behöver inte vara skrivbart. Det nedre filsystemet kan till och med vara ett annat overlayfs. Det övre filsystemet kommer normalt att vara skrivbart och om det är det måste det stödja skapandet av trusted.*-utökade attribut och måste tillhandahålla en giltig d_type i readdir-svar, så NFS är inte lämpligt.

En skrivskyddad överlagring av två skrivskyddade filsystem kan använda vilken filsystemstyp som helst. Flaggorna lowerdir och upperdir kombineras till en sammanslagen katalog genom att använda:

        mount -t överlägg överlägg \
          -olowerdir=/lower,upperdir=/upper,workdir=/work /merged

lowerdir=katalog
    Alla filsystem, behöver inte vara på ett skrivbart filsystem.

upperdir=katalog
    Upperdir ligger normalt på ett skrivbart filsystem.

workdir=katalog
    Workdir måste vara en tom katalog i samma filsystem som upperdir.

användarexattr
    Använd namnrymden "user.overlay." xattr-namnrymden istället för "trusted.overlay.". Detta är användbart för icke-privilegierad montering av overlayfs.

redirect_dir={on|off|follow|nofollow}
    Om funktionen redirect_dir är aktiverad kommer katalogen att kopieras upp (men inte innehållet). Sedan sätts det utökade attributet "{trusted|user}.overlay.redirect" till sökvägen till den ursprungliga platsen från roten av överlägget. Slutligen flyttas katalogen till den nya platsen.

    på
        Omdirigeringar är aktiverade.

    av
        Omdirigeringar skapas inte och följs endast om funktionen "redirect_always_follow" är aktiverad i konfigurationen för kärnan/modulen.

    följ
        Omdirigeringar skapas inte, utan följs.

    nofollow
        Omdirigeringar skapas inte och följs inte (motsvarar "redirect_dir=off" om funktionen "redirect_always_follow" inte är aktiverad).

index={on|off}
    Inode-index. Om den här funktionen är inaktiverad och en fil med flera hårda länkar kopieras upp, kommer länken att "brytas". Ändringar kommer inte att spridas till andra namn som hänvisar till samma inode.

uuid={on|off}
    Kan användas för att ersätta UUID för det underliggande filsystemet i filhandtag med null, och effektivt inaktivera UUID-kontroller. Detta kan vara användbart om den underliggande disken kopieras och UUID för denna kopia ändras. Detta är endast tillämpligt om alla lägre/övre/arbetskataloger finns på samma filsystem, annars återgår det till normalt beteende.

nfs_export={on|off}
    När det underliggande filsystemet stöder NFS-export och funktionen "nfs_export" är aktiverad, kan ett överliggande filsystem exporteras till NFS.

    Med funktionen "nfs_export" skapas en indexpost under indexkatalogen vid copy_up av ett lägre objekt. Namnet på indexposten är den hexadecimala representationen av ursprungsfilhandtaget för uppkopieringen. För ett objekt som inte är en katalog är indexposten en hård länk till den övre inoden. För ett katalogobjekt har indexposten ett utökat attribut "{trusted|user}.overlay.upper" med ett kodat filhandtag för den övre katalogens inod.

    Vid kodning av ett filhandtag från ett overlay-filsystemobjekt gäller följande regler

            • För ett objekt som inte är högre, koda ett lägre filhandtag från lägre inode

            • För ett indexerat objekt, koda ett lägre filhandtag från copy_up origin

            • För ett rent övre objekt och för ett befintligt icke-indexerat övre objekt, koda ett övre filhandtag från övre inode

    Handtaget för den kodade overlay-filen innehåller

            • Header med information om typ av tågläge (t.ex. nedre/övre)

            • UUID för det underliggande filsystemet

            • Underliggande filsystemkodning av underliggande inode

    Detta kodningsformat är identiskt med kodningsformatet för filhandtag som lagras i det utökade attributet "{trusted|user}.overlay.origin". Vid avkodning av ett overlay-filhandtag följs följande steg

            • Hitta underliggande lager med hjälp av UUID och information om sökvägstyp.

            • Avkodar det underliggande filsystemets filhandtag till underliggande dentry.

            • För ett lägre filhandtag, leta upp handtaget i indexkatalogen efter namn.

            • Om en whiteout hittas i index, returneras ESTALE. Detta representerar ett overlay-objekt som raderades efter att dess filhandtag kodades.

            • För en icke-katalog, instansiera en frånkopplad överläggsdentry från den avkodade underliggande dentry, sökvägstypen och indexinoden, om den hittas.

            • För en katalog, använd den anslutna underliggande avkodade dentry, sökvägstyp och index, för att söka upp en ansluten överliggande dentry.

    Avkodning av ett filhandtag som inte finns i en katalog kan returnera en frånkopplad dentry. copy_up av denna frånkopplade dentry kommer att skapa en övre indexpost utan övre alias.

    När ett överliggande filsystem har flera lägre lager kan en katalog i mellanlagret ha en "omdirigering" till en lägre katalog. Eftersom "omdirigeringar" i mellanskiktet inte indexeras, kan ett lägre filhandtag som kodats från ursprungskatalogen för "omdirigering" inte användas för att hitta katalogen i mellanskiktet eller det övre skiktet. På samma sätt kan ett lägre filhandtag som kodats från en efterkommande till ursprungskatalogen för "redirect" inte användas för att rekonstruera en ansluten överlagringsväg. För att minska antalet kataloger som inte kan avkodas från ett lägre filhandtag kopieras dessa kataloger upp vid kodningen och kodas som ett övre filhandtag. På ett överliggande filsystem utan övre lager kan denna begränsning inte användas NFS export i denna konfiguration kräver att man stänger av redirect follow (t.ex. "redirect_dir=nofollow").

    Overlay-filsystemet stöder inte anslutningsbara filhandtag som inte är katalogiserade, så export med konfigurationen subtree_check exportfs kommer att orsaka fel vid sökning av filer via NFS.

    När funktionen NFS export är aktiverad verifieras alla katalogindexposter vid monteringen för att kontrollera att de övre filhandtagen inte är inaktuella. Denna verifiering kan orsaka betydande overhead i vissa fall.

    Observera: Monteringsflaggoren index=off,nfs_export=on är motstridiga för en skrivläsningsmontering och kommer att resultera i ett fel.

xino={on|off|auto}
    "xino"-funktionen består av en unik objektidentifierare från det verkliga objektet st_ino och ett underliggande fsid-index. "xino"-funktionen använder de höga inodnummerbitarna för fsid, eftersom de underliggande filsystemen sällan använder de höga inodnummerbitarna. Om det underliggande inodnumret övergår till de höga xino-bitarna kommer overlay-filsystemet att återgå till icke-xino-beteendet för den inoden.

    För en detaljerad beskrivning av effekten av denna flagga hänvisas till

metacopy={on|off}
    När funktionen för att endast kopiera upp metadata är aktiverad kommer overlayfs endast att kopiera upp metadata (i motsats till hela filen) när en metadataspecifik åtgärd som chown/chmod utförs. Hela filen kommer att kopieras upp senare när filen öppnas för WRITE-operationen.

    Med andra ord är detta en fördröjd datakopieringsoperation och data kopieras upp när det finns ett behov av att faktiskt modifiera data.

volatile
    Det är inte garanterat att flyktiga mounts överlever en krasch. Det rekommenderas starkt att flyktiga monteringar endast används om data som skrivits till överlagringen kan återskapas utan större ansträngning.

    Fördelen med att montera med flaggan "volatile" är att alla former av synkroniseringsanrop till det övre filsystemet utelämnas.

    För att undvika att ge en falsk känsla av säkerhet är syncfs (och fsync) semantiken för flyktiga monteringar något annorlunda än för resten av VFS. Om något återskrivningsfel inträffar på upperdir-filsystemet efter att en flyktig montering har ägt rum, kommer alla syncfunktioner att returnera ett fel. När detta tillstånd har uppnåtts kommer filsystemet inte att återhämta sig och varje efterföljande synkroniseringsanrop kommer att returnera ett fel, även om det inte har uppstått något nytt fel i upperdir sedan det senaste synkroniseringsanropet.

    När overlay monteras med flaggan "volatile" skapas katalogen "$workdir/work/incompat/volatile". Under nästa montering kontrollerar overlay om denna katalog finns och vägrar att montera om den finns. Detta är en stark indikator på att användaren bör kasta bort de övre och arbetskatalogerna och skapa nya. I mycket begränsade fall där användaren vet att systemet inte har kraschat och innehållet i upperdir är intakt, kan katalogen "volatile" tas bort.

  Monteringsflaggor för reiserfs

Reiserfs är ett journalerande filsystem.

conv
    Instruerar reiserfs-programvaran version 3.6 att montera ett version 3.5-filsystem med 3.6-formatet för nyskapade objekt. Detta filsystem kommer inte längre att vara kompatibelt med reiserfs 3.5-verktyg.

hash={rupasov|tea|r5|detect}
    Välj vilken hashfunktion reiserfs ska använda för att hitta filer i kataloger.

    rupasov
        En hash uppfunnen av Yury Yu. Rupasov. Den är snabb och bevarar lokalitet genom att mappa lexikografiskt närliggande filnamn till närliggande hashvärden. Denna flagga bör inte användas, eftersom det orsakar en hög sannolikhet för hashkollisioner.

    tea
        En Davis-Meyer-funktion implementerad av Jeremy Fitzhardinge. Den använder hashpermutation av bitar i namnet. Den får hög slumpmässighet och därför låg sannolikhet för hashkollisioner till viss CPU-kostnad. Den här funktionen kan användas om EHASHCOLLISION-fel uppstår med r5-hashen.

    r5
        En modifierad version av rupasov-hash. Den används som standard och är det bästa valet om inte filsystemet har stora kataloger och ovanliga filnamnsmönster.

    detect
        Instruerar mount att upptäcka vilken hashfunktion som används genom att undersöka filsystemet som monteras och att skriva denna information till superblocket reiserfs. Detta är endast användbart vid den första monteringen av ett filsystem i gammalt format.

hashed_relocation
    Justerar blockallokeringen. Detta kan ge prestandaförbättringar i vissa situationer.

no_unhashed_relocation
    Justerar blockallokeringen. Detta kan ge prestandaförbättringar i vissa situationer.

noborder
    Inaktivera algoritmen för gränsfördelning som uppfanns av Yury Yu. Rupasov. Detta kan ge prestandaförbättringar i vissa situationer.

nolog
    Inaktivera journalföring. Detta kommer att ge små prestandaförbättringar i vissa situationer på bekostnad av att reiserfs förlorar sin snabba återhämtning från krascher. Även om den här flaggan är aktiverat utför reiserfs fortfarande alla journaleringsoperationer, förutom faktiska skrivningar i journalområdet. Implementeringen av nolog är ett pågående arbete.

notail
    Som standard lagrar reiserfs små filer och "filsvansar" direkt i sitt träd. Detta förvirrar vissa verktyg såsom lilo(8). Denna flagga används för att inaktivera packning av filer i trädet.

replayonly
    Spela upp de transaktioner som finns i journalen, men som inte faktiskt monterar filsystemet. Används huvudsakligen av reiserfsck.

resize=nummer
    En remount-flagga som tillåter online-expansion av reiserfs-partitioner. Instruerar reiserfs att anta att enheten har antal block. Denna flagga är utformat för att användas med enheter som är under LVM (Logical Volume Management). Det finns ett speciellt resizer-verktyg som kan erhållas från

user_xattr
    Aktivera utökade användarattribut. Se manualsidan för attr(1).

acl
    Aktivera POSIX Access Control Lists. Se manualsidan för acl(5).

barrier=none / barrier=flush
    Detta inaktiverar/aktiverar användningen av skrivbarriärer i journalkoden. barrier=none inaktiverar, barrier=flush aktiverar (standard). Detta kräver också en IO-stack som kan stödja barriärer, och om reiserfs får ett fel på en barriärskrivning kommer den att inaktivera barriärer igen med en varning. Skrivbarriärer upprätthåller korrekt ordning på disken för journalförbindelser, vilket gör att flyktiga diskskrivcacher är säkra att använda, med viss prestandaförlust. Om dina diskar är batteridrivna på ett eller annat sätt kan det vara säkert att förbättra prestandan genom att inaktivera barriärerna.

  Monteringsflaggor för ubifs

UBIFS är ett flashfilsystem som fungerar ovanpå UBI-volymer. Observera att atime inte stöds och alltid är avstängt.

Enhetsnamnet kan anges som

    ubiX_Y
        UBI enhetsnummer X, volymnummer Y

    ubiY
        UBI-enhetsnummer 0, volymnummer Y

    ubiX:NAME
        UBI-enhetsnummer X, volym med namn NAME

    ubi:NAME
        UBI-enhetsnummer 0, volym med namn NAME

Alternativ !-avgränsare kan användas i stället för :.

Följande monteringsflaggor finns tillgängliga:

bulk_läs
    Aktivera bulk-läsning. VFS read-ahead är inaktiverat eftersom det gör filsystemet långsammare. Bulk-Read är en intern optimering. Vissa flashminnen kan läsa snabbare om data läses på en gång i stället för vid flera läsförfrågningar. OneNAND kan t.ex. göra "read-while-load" om den läser mer än en NAND-sida.

no_bulk_read
    Läs inte i bulk. Detta är standardinställningen.

chk_data_crc
    Kontrollera CRC-32-kontrollsummor för data. Detta är standardinställningen.

no_chk_data_crc
    Kontrollera inte CRC-32-kontrollsummor för data. Med den här flaggan kontrollerar filsystemet inte CRC-32-kontrollsumman för data, men det gör det för den interna indexeringsinformationen. Denna flagga påverkar endast läsning, inte skrivning. CRC-32 beräknas alltid när data skrivs.

komp={none|lzo|zlib}
    Välj den standardkompressor som ska användas när nya filer skrivs. Det är fortfarande möjligt att läsa komprimerade filer om de monteras med flaggan none.

  Monteringsflaggor för udf

UDF är filsystemet "Universal Disk Format" som definieras av OSTA, Optical Storage Technology Association, och används ofta för DVD-ROM, ofta i form av ett hybridfilsystem UDF/ISO-9660. Det är dock fullt användbart i sig självt på hårddiskar, flash-enheter och andra blockenheter. Se även iso9660.

uid=
    Gör så att alla filer i filsystemet tillhör den angivna användaren. uid=forget kan anges oberoende av (eller vanligtvis som tillägg till) uid=<user> och resulterar i att UDF inte lagrar uid på media. I själva verket är det registrerade uid 32-bitars overflow uid -1 enligt definitionen i UDF-standarden. Värdet anges antingen som <user>, vilket är ett giltigt användarnamn eller motsvarande decimalt användar-ID, eller som specialsträngen "forget".

gid=
    Gör så att alla filer i filsystemet tillhör den angivna gruppen. gid=forget kan anges oberoende av (eller vanligtvis som tillägg till) gid=<group> och resulterar i att UDF inte lagrar gid på media. I själva verket är den registrerade gid 32-bitars overflow gid -1 enligt definitionen i UDF-standarden. Värdet anges antingen som <group>, vilket är ett giltigt gruppnamn eller motsvarande decimala grupp-ID, eller som specialsträngen "forget".

umask=
    Maskera de angivna behörigheterna från alla inoder som läses från filsystemet. Värdet anges i oktal.

läge=
    Om mode= anges kommer behörigheterna för alla inoder som inte är kataloginoder och som läses från filsystemet att anges i det angivna läget. Värdet anges i oktal.

dmode=
    Om dmode= anges kommer behörigheterna för alla kataloginoder som läses från filsystemet att sättas till det angivna dmode. Värdet anges i oktal.

bs=
    Ställ in blockstorleken. Standardvärdet före kärnversion 2.6.30 var 2048. Sedan 2.6.30 och före 4.11 var det logisk enhetsblockstorlek med fallback till 2048. Sedan 4.11 är det logisk blockstorlek med fallback till valfri giltig blockstorlek mellan logisk enhetsblockstorlek och 4096.

    Mer information finns på mkudffs(8) 2.0+ manpage, se avsnitten KOMPATIBILITET och BLOCKSTORLEK.

avslöja
    Visa annars dolda filer.

undelete
    Visa raderade filer i listor.

adinicb
    Bädda in data i inoden. (standard)

noadinicb
    Bädda inte in data i inoden.

kortad
    Använd korta UDF-adressdeskriptorer.

longad
    Använd långa UDF-adressdeskriptorer. (standard)

nostrict
    Upphäv strikt överensstämmelse.

iocharset=
    Ställ in NLS-teckenuppsättningen. Detta kräver en kärna kompilerad med flaggan CONFIG_UDF_NLS.

utf8
    Ange teckenuppsättningen UTF-8.

  Monteringsflaggor för felsökning och katastrofåterställning

novrs
    Ignorera volymigenkänningssekvensen och försök att montera ändå.

session=
    Välj sessionsnummer för optiska medier med inspelning av flera sessioner. (standard= sista sessionen)

anchor=
    Åsidosätter standardplacering för ankare. (standard= 256)

lastblock=
    Ställ in det sista blocket i filsystemet.

  Oanvända historiska monteringsflaggor som kan förekomma och som bör tas bort

uid=ignore
    Ignoreras, använd istället uid=<user>.

gid=ignore
    Ignoreras, använd gid=<group> istället.

volume=
    Inte implementerad och ignoreras.

partition=
    Inte implementerad och ignoreras.

fileset=
    Inte implementerad och ignoreras.

rootdir=
    Inte implementerad och ignoreras.

  Monteringsflaggor för ufs

ufstype=värde
    UFS är ett filsystem som används i många olika operativsystem. Problemet är skillnader mellan olika implementeringar. Funktioner i vissa implementeringar är odokumenterade, så det är svårt att känna igen typen av ufs automatiskt. Det är därför användaren måste ange typen av ufs med mount option. Möjliga värden är:

    old
        Gammalt format av ufs, detta är standard, skrivskyddad. (Glöm inte att ange flaggan -r)

    44bsd
        För filsystem som skapats av ett BSD-liknande system (NetBSD, FreeBSD, OpenBSD).

    ufs2
        Används i FreeBSD 5.x och stöds som read-write.

    5xbsd
        Synonym för ufs2.

    sol
        För filsystem som skapats av SunOS eller Solaris på Sparc.

    sunx86
        För filsystem som skapats av Solaris på x86.

    hp
        För filsystem som skapats av HP-UX, skrivskyddad.

    nextstep
        För filsystem som skapats av NeXTStep (på NeXT-station) (för närvarande endast läsbar).

    nextstep-cd
        För NextStep CDROM (block_size == 2048), skrivskyddad.

    openstep
        För filsystem som skapats av OpenStep (för närvarande endast läsbar). Samma filsystemtyp används också av macOS.

onerror=värde
    Ställ in beteende vid fel:

    panic
        Om ett fel påträffas, orsaka en kernel panic.

    lock|umount|repair
        Dessa mount-flaggor gör ingenting i nuläget; när ett fel uppstår skrivs endast ett konsolmeddelande ut.

  Monteringsflaggor för umsdos

Se monteringsflaggor för msdos. Flaggan dotsOK dödas uttryckligen av umsdos.

  Monteringsflaggor för vfat

Först och främst känns mount-flaggor för fat igen. Flaggan dotsOK dödas uttryckligen av vfat. Dessutom finns det

uni_xlate
    Översätt ohanterade Unicode-tecken till speciella escapade sekvenser. Detta gör att du kan säkerhetskopiera och återställa filnamn som skapas med alla Unicode-tecken. Utan den här flaggan används ett '?' när ingen översättning är möjlig. Escape-tecknet är ':' eftersom det annars är ogiltigt i filsystemet vfat. Den escape-sekvens som används, där u är Unicode-tecknet, är: ':', (u & 0x3f), ((u>>6) & 0x3f), (u>>12).

posix
    Tillåt två filer med namn som bara skiljer sig åt i versaler. Denna flagga är föråldrat.

nonumtail
    Försök först att skapa ett kort namn utan sekvensnummer innan du försöker med name~num.ext.

utf8
    UTF8 är den filsystemssäkra 8-bitars kodningen av Unicode som används av konsolen. Den kan aktiveras för filsystemet med den här flaggan eller inaktiveras med utf8=0, utf8=no eller utf8=false. Om uni_xlate anges inaktiveras UTF8.

shortname=läge
    Definierar beteendet för skapande och visning av filnamn som ryms inom 8,3 tecken. Om det finns ett långt namn för en fil kommer det alltid att föredras för visning. Det finns fyra läges:

    lower
        Tvinga det korta namnet att använda gemener när det visas; lagra ett långt namn om det korta namnet inte enbart består av versaler.

    win95
        Tvinga det korta namnet att använda versaler vid visning; lagra ett långt namn när det korta namnet inte enbart innehåller versaler.

    winnt
        Visa det korta namnet som det är; lagra ett långt namn om det korta namnet inte bara är gemener eller versaler.

    mixed
        Visa det korta namnet som det är; lagra ett långt namn om det korta namnet inte enbart består av versaler. Detta läge är standard sedan Linux 2.6.32.

  Monteringsflaggor för usbfs

devuid=uid and devgid=gid and devmode=läge
    Ange ägare, grupp och läge för enhetsfilerna i filsystemet usbfs (standard: uid=gid=0, mode=0644). Läget anges i oktal.

busuid=uid and busgid=gid and busmode=läge
    Ange ägare, grupp och läge för bus-katalogerna i filsystemet usbfs (standard: uid=gid=0, läge=0555). Läget anges i oktal.

listuid=uid and listgid=gid and listmode=läge
    Ange ägare, grupp och läge för filen devices (standard: uid=gid=0, mode=0444). Läget anges i oktal.

STÖD FÖR DM-VERITY

Device-mapper verity target tillhandahåller skrivskyddad transparent integritetskontroll av blockenheter med hjälp av kernel crypto API. Kommandot mount kan öppna dm-verity-enheten och göra integritetsverifieringen innan enhetens filsystem monteras. Kräver libcryptsetup med i libmount (valfritt via dlopen(3)). Om libcryptsetup stöder extrahering av rot-hash för en redan monterad enhet, kommer befintliga enheter automatiskt att återanvändas vid en matchning. Monteringsflaggor för dm-verity:

verity.hashdevice=sökväg
    Sökväg till den enhet i hashträdet som är associerad med källvolymen och som ska skickas till dm-verity.

verity.roothash=hex
    Hex-kodad hash av roten till verity.hashdevice. Ömsesidigt exklusiv med verity.roothashfile.

verity.roothashfile=sökväg
    Sökväg till fil som innehåller den hex-kodade hashen av roten till verity.hashdevice. Mutually exclusive with verity.roothash.

verity.hashoffset=offset
    Om enheten för hashträdet är inbäddad i källvolymen används offset (standard: 0) av dm-verity för att komma till trädet.

verity.fecdevice=sökväg
    Sökväg till den FEC-enhet (Forward Error Correction) som är associerad med källvolymen och som ska skickas till dm-verity. Valfritt. Kräver en kärna byggd med CONFIG_DM_VERITY_FEC.

verity.fecoffset=offset
    Om FEC-enheten är inbäddad i källvolymen används offset (standard: 0) av dm-verity för att komma till FEC-området. Valfritt.

verity.fecroots=värde
    Paritetsbyte för FEC (standard: 2). Valfritt.

verity.roothashsig=sökväg
    Sökväg till pkcs7(1ssl)-signatur av hexsträng för rothash. Kräver crypt_activate_by_signed_key() från cryptsetup och en kärna byggd med CONFIG_DM_VERITY_VERIFY_ROOTHASH_SIG. För återanvändning av enheter måste signaturer antingen användas av alla monteringar på en enhet eller av ingen. Valfritt att använda.

verity.oncorruption={ignore|restart|panic}
    Instruera kärnan att ignorera, starta om eller få panik när korruption upptäcks. Som standard misslyckas I/O-operationen helt enkelt. Kräver Linux 4.1 eller nyare och libcrypsetup 2.3.4 eller nyare. Valfritt att använda.

    Stöds sedan util-linux v2.35.

    For example, the commands:

        mksquashfs /etc /tmp/etc.raw
        veritysetup format /tmp/etc.raw /tmp/etc.verity --root-hash-file=/tmp/etc.roothash
        openssl smime -sign -in /tmp/etc.roothash -nocerts -inkey private.key \
        -signer private.crt -noattr -binary -outform der -out /tmp/etc.roothash.p7s
        mount -o verity.hashdevice=/tmp/etc.verity,verity.roothashfile=/tmp/etc.roothash,\
        verity.roothashsig=/tmp/etc.roothash.p7s /tmp/etc.raw /mnt

    skapa squashfs-avbildning från /etc-katalogen, verifiera hashenheten och montera den verifierade filsystemavbildningen på /mnt. Om roothashsig används kommer kärnan att verifiera att rot-hash är signerad med en nyckel från kärnans nyckelring.

STÖD FÖR LOOP-ENHETER

Ytterligare en möjlig typ är montering via loop-enheten. Till exempel kommandot

    mount /tmp/disk.img /mnt -t vfat -o loop=/dev/loop3

kommer att konfigurera loop-enheten /dev/loop3 så att den motsvarar filen /tmp/disk.img och sedan montera denna enhet på /mnt.

Om ingen explicit loop-enhet nämns (utan bara flaggan "-o loop" anges), kommer mount att försöka hitta någon oanvänd loop-enhet och använda den, till exempel

    mount /tmp/disk.img /mnt -o loop

Kommandot mount skapar automatiskt en loop-enhet från en vanlig fil om en filsystemtyp inte anges eller om filsystemet är känt för t.ex. libblkid:

    mount /tmp/disk.img /mnt

    mount -t ext4 /tmp/disk.img /mnt

Den här typen av mount känner till tre flaggor, nämligen loop, offset och sizelimit, som egentligen är flaggor till losetup(8). (Dessa flaggor kan användas utöver de som är specifika för filsystemtypen)

Sedan Linux 2.6.25 stöds automatisk destruktion av loop-enheter, vilket innebär att alla loop-enheter som allokerats av mount kommer att frigöras av umount oberoende av /etc/mtab.

Du kan också frigöra en loop-enhet för hand med hjälp av losetup -d eller umount -d.

Sedan util-linux v2.29 återanvänder mount loop-enheten i stället för att initiera en ny enhet om samma backingfil redan används för en loop-enhet med samma offset och sizelimit. Detta är nödvändigt för att undvika korruption i filsystemet.

AVSLUTSSTATUS

mount har följande värden för utgångsstatus (bitarna kan vara ORed):

0
    lyckades

1
    felaktigt anrop eller felaktiga behörigheter

2
    systemfel (slut på minne, kan inte förgrena sig, inga fler loop-enheter)

4
    intern mount-bugg

8
    användaravbrott

16
    problem med att skriva eller låsa /etc/mtab

32
    monteringsfel

64
    vissa monter lyckades

    Kommandot mount -a returnerar 0 (alla lyckades), 32 (alla misslyckades) eller 64 (några misslyckades, några lyckades).

126
    misslyckades med att köra extern /sbin/mount.<type> mount helper (sedan util-linux v2.41)

EXTERNA HJÄLPARE

Syntaxen för externa monteringshjälpmedel är:

/sbin/mount.suffix spec dir [-sfnv] [-N namnrymd] [-o options] [-t typ.subtype]

där suffix är filsystemtypen och flaggorna -sfnvoN har samma betydelse som de normala mount-flaggor. Flaggan -t används för filsystem med stöd för undertyper (t.ex. /sbin/mount.fuse -t fuse.sshfs).

Kommandot mount skickar inte monteringsflaggorna unbindable, runbindable, private, rprivate, slave, rslave, shared, rshared, auto, noauto, comment, x-*, loop, offset och sizelimit till mount.<suffix> helpers. Alla andra alternativ används i en kommaseparerad lista som ett argument till flaggan -o.

Värdet för utgångsstatus för hjälpprogrammet returneras som utgångsstatus för mount(8). Värdet 126 är sed om mount-hjälpprogrammet hittades, men execl() misslyckades.

MILJÖ

LIBMOUNT_FORCE_MOUNT2={always|never|auto}
    tvinga till användning av det klassiska systemanropet mount(2) (kräver stöd för det nya API:et för montering baserat på filbeskrivare). Standardvärdet är auto; i det här fallet försöker libmount vara smart och använda klassisk mount(2) endast för välkända problem. Om det nya API:et för montering inte är tillgängligt kan libmount fortfarande använda traditionell mount(2), även om LIBMOUNT_FORCE_MOUNT2 är satt till never.

LIBMOUNT_FSTAB= LIBMOUNT_FSTAB<path>
    åsidosätter standardplatsen för filen fstab (ignoreras för suid)

LIBMOUNT_DEBUG=all
    aktiverar felsökningsutmatning för libmount

LIBBLKID_DEBUG=all
    aktiverar libblkid felsökningsutmatning

LOOPDEV_DEBUG=all
    aktiverar felsökingsutmatning för loop-enhetens inställning

FILER

Se även avsnittet "Filerna /etc/fstab, /etc/mtab och /proc/mounts" ovan.

/etc/fstab
    filsystemtabell

/run/mount
    libmount privat körtidskatalog

/etc/mtab
    tabell över monterade filsystem eller symlänk till /proc/mounts

/etc/mtab~
    låsa fil (oanvänd på system med mtab symlänk)

/etc/mtab.tmp
    temporär fil (oanvänd på system med mtab symlänk)

/etc/filesystems
    en lista över filsystemtyper som ska provas

HISTORIK

Ett mount-kommando fanns i version 5 av AT&T UNIX.

KÄNDA PROBLEM

Det är möjligt att ett skadat filsystem kan orsaka en krasch.

Vissa Linux-filsystem stöder inte -o sync och -o dirsync (filsystemen ext2, ext3, ext4, fat och vfat stödjer synkrona uppdateringar (a la BSD) när de monteras med flaggan sync).

Det är inte säkert att -o remount kan ändra monteringsparametrar (alla ext2fs-specifika parametrar, utom sb, kan t.ex. ändras med en remount, men du kan inte ändra gid eller umask för fatfs).

Det är möjligt att filerna /etc/mtab och /proc/mounts inte matchar varandra på system med en vanlig mtab-fil. Den första filen baseras endast på flaggan i kommandot mount, men innehållet i den andra filen beror också på kärnan och andra inställningar (t.ex. på en fjärr-NFS-server — i vissa fall kan kommandot mount rapportera opålitlig information om en NFS-monteringspunkt och filen /proc/mount innehåller vanligtvis mer tillförlitlig information) Detta är ytterligare ett skäl till att ersätta filen mtab med en symlänk till filen /proc/mounts.

Kontroll av filer på NFS-filsystem som refereras till av filbeskrivare (dvs. funktionerna fcntl och ioctl) kan leda till inkonsekventa resultat på grund av att det inte finns någon konsistenskontroll i kärnan, även om monteringsflaggan noac används.

Flaggan loop med flaggorna offset eller sizelimit kan misslyckas vid användning av äldre kärnor om kommandot mount inte kan bekräfta att storleken på blockenheten har konfigurerats enligt begäran. Den här situationen kan undvikas genom att använda kommandot losetup(8) manuellt innan mount anropas med den konfigurerade loop-enheten.

UPPHOVSPERSONER

SE ÄVEN

mount(2), umount(2), filesystems(5), fstab(5), nfs(5), xfs(5), mount_namespaces(7), xattr(7), e2label(8), findmnt(8), losetup(8), lsblk(8), mke2fs(8), mountd(8), nfsd(8), swapon(8), tune2fs(8), umount(8), xfs_admin(8)

FELRAPPORTERING

För felrapporter, använd

TILLGÄNGLIGHET

Kommandot mount ingår i paketet util-linux som kan hämtas från